Справа № 120/18046/23
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 р. Справа № 120/18046/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка М.В., розглянувши в м. Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - ГУ ПФУ у Вінницькій області, відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з жовтня 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Разом з тим позивач зазначає, що при призначенні їй пенсії відповідач протиправно не зарахував в пільговому обчисленні до страхового стажу періоду її роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988. Крім того позивач вказує на те, що відповідачем протиправно не була врахована заробітна плата за періоди її роботи в районах Крайньої Півночі відповідно до архівної довідки №01/5-23/26586 від 14.11.2011.

Також позивач зазначає, що відповідачем при призначенні їй пенсії не зараховано до її стажу роботи періоди провадження підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.09.2001 по 30.11.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2003 та з 01.01.2004 по 31.03.2011.

З огляду на викладене, вказану бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області позивач вважає протиправною та такою, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення, що й спонукало останню звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою від 07.12.2023 судом відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Крім того, встановлено відповідачу 15-денний строк для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

03.01.2024 та 04.01.2024 (тотожний за змістом) до суду від ГУ ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача проти позову заперечує. Зазначає, що з 29.10.2021 ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні та отримує пенсію за віком, обчислену відповідно до Закону №1058 з урахуванням даних про стаж та заробіток. Щодо зарахування до стажу періоду трудової діяльності в місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі в кратному обчисленні, то відповідач повідомив про те, що робота в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.03.1960 до 01.01.1991 зараховується до стажу в полуторному розмірі за умови, що працівник мав право на пільги, встановлені ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 Про впорядкування пільг для осіб, працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Згідно з Указом Президії Верховної Ради СРСР Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі із змінами та доповненнями, пільги по зарахуванню роботи в районах Крайньої Півночі чи в місцевостях прирівняних до них, в пільговому обчисленні надавались працівникам, переведеним, направленим чи запрошеним на роботу в райони Крайньої Півночі чи в місцевостях, що прирівняні до районів Крайньої Півночі із інших місцевостей країни за умови, що працівники уклали строкові договори про роботу в цих районах терміном не менше 3-х років. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Однак, у зв`язку з відсутністю у позивача документів про користування пільгами за періоди роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, в Головного управління законні підстави для застосування кратного обчислення при зарахуванні відповідних періодів роботи - відсутні.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, то відповідач повідомив про те, що у заяві про призначення пенсії, яку було подано позивачем до Головного управління 11.01.2022 було зазначено перелік документів, яких недостатньо для призначення пенсії. Одним із документів було зазначено довідку Податкової інспекції про сплату страхових внесків з 29.05.2001, яку необхідно було надати до 11.04.2022. Втім, позивачем у встановлений законодавством спосіб та строк не було надано зазначену вище довідку, а тому у відповідача були відсутні правові підстави для зарахування періодів здійснення позивачем підприємницької діяльності.

Відтак, з огляду на викладене, відповідач вважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області діяло правомірно, а тому у задоволенні позову просить суд відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив, що ОСОБА_1 з 29.10.2021 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Втім, як наголошує позивач, при призначені їй пенсії відповідачем не було зараховано до страхового стажу періоду роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988 в пільговому (кратному) обчисленні. Також відповідачем при призначенні позивачу пенсії не зараховано до її стажу роботи періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування (фіксований податок) з 09.08.2001 по 31.08.2001 (23 дні) та з 01.12.2001 по 31.12.2003 (2 роки 1 місяць), загальної системи оподаткування з 01.09.2001 по 30.11.2001 (3 місяці), водночас періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.01.2004 по 31.03.2011 (7 років 3 місяці) зараховано відповідачем до страхового стажу позивача як 11 місяців 4 дні.

У зв`язку із викладеним, позивач звернулась до відповідача із заявою від 06.09.2023 в якій просила здійснити перерахунок її пенсії з урахуванням вищезазначених періодів її роботи. А також просила врахувати заробітну плату в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі відповідно до архівної довідки №01/5-23/26586 від 14.11.2011.

На звернення позивача, відповідач листом від 26.09.2023 за №16252-14468/М-02/8-0200/23 повідомив, що у випадках коли особа працювала в районах Крайньої Півночі місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01.03.1960 по 01.01.1991, то ці періоди роботи можливо зарахувати до загального стажу в пільговому обчисленні при наявності трудового договору. Оскільки в матеріалах справи відсутній трудовий договір про період роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі та відсутня інформація про користування пільгами, право на зарахування роботи в кратному обчисленні відсутнє.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, то відповідач вказав, що позивач не надала всіх необхідних документів, а саме не було надано довідку Податкової інспекції про сплату страхових внесків з 29.05.2001, яку необхідно було подати до 11.04.2022, а тому у пенсійного органу відсутні правові підстави для зарахування періодів здійснення її підприємницької діяльності.

Надалі, позивач 17.10.2023 повторно звернулась із заявою про перерахунок її пенсії.

Однак відповідач листом від 10.11.2023 ще раз наголосив на тому, що оскільки позивач до заяви про призначення пенсії не надала довідку Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області від 19.08.2001 №1104/02-32-50-02-09 про періоди роботи фізичною особою-підприємцем за спрощеною системою оподаткування, та вона відсутня в електронній пенсійній справі, тому у пенсійного органу відсутні правові підстави для зарахування періодів здійснення її підприємницької діяльності.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивачка з метою захисту порушених, на її думку, прав та інтересів звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог суд виходив із наступного.

Щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду її роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988 в пільговому (кратному) обчисленні, то суд зазначає таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 5 Розділу Прикінцеві положення Закону №1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Згідно статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Відповідно до пункту д статті 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР Про впорядкування для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 10.02.1960 працівникам, що переводяться, направляються, запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в районах строком на п`ять років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надати додаткові пільги - зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу надає право на отримання пенсії через старість і по інвалідності.

Згідно статті 3 Указу Президії Верховної Ради СРСР Про розширення пільг на осіб, що працюють у районах Крайньої Півночі і у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі від 26.09.1967 №1908-VІІ скоротити тривалість трудового договору, що дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради СРСР лютого 1960 року Про упорядкування пільг для осіб, що працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, з п`яти до трьох років.

Абзацом 2 пункту 2 Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, передбачено, що пільги, передбачені статтею 5 Указу від 10.02.1960 та статтею 3 Указу від 26.09.1967 надаються додатково працівникам, які прибули на роботу в райони Крайньої Півночі і в місця, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни (включаючи осіб, які прибули з власної ініціативи), при умові укладення ними трудових договорів, про роботу в цих районах, місцевостях на строк три роки, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки.

Отже, з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка або письмовий трудовий договір або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №302/662/17-а, від 18.12.2018 у справі №263/13671/16-а, від 10.01.2019 у справі №352/1612/15а (2а/352/70/15), від 10.09.2019 у справі №348/2208/16-а, від 14.11.2019 у справі №265/6105/16-а, від 18.06.2020 у справі № 537/1415/17, від 15.01.2021 у справі № 348/2319/16-а.

Так, досліджуючи зміст записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 02.04.1980, судом встановлено, що з 01.12.1983 по 28.10.1986 позивач працювала на посадах транспортної робочої та диспетчера в Спеціалізованому будівельному управлінні №1 тресту Ноябрьсканафтоспецбуд (записи 3-5), а у період з 04.11.1986 по 03.05.1988 позивач працювала на посадах касира та розпорядника робіт в Нафтогазодобуваючому управлінні Заполярнафта ВО Ноябрьсканафтоспецбуд (запис 6-8). Трудову діяльність в ці періоди позивач проводила в районі Крайньої Півночі, про що свідчить відмітка в трудовій книжці.

Окрім того, робота позивача в районах Крайньої Півночі на вказаних підприємствах також підтверджується і архівною довідкою про заробітну плату №01/5-23/26586 від 14.11.2011 виданою ВАТ Газпромнефть-ННГ

Водночас суд зазначає, що згідно з фактичними обставинами цієї справи відповідачем не заперечується факт перебування позивача у період з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988 у районах Крайньої Півночі. Відтак спору, що місцевість, де працювала позивач, відносилась до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

При цьому, підставою для не зарахування спірного періоду роботи у пільговому (кратному) обчислені слугувало те, що позивач не надала письмово укладених строкових трудових договорів, у яких би містились відомості про користування пільгами.

Натомість, як вже було встановлено судом, факт роботи позивача в районах Крайньої Півночі в повній мірі підтверджується записами в трудовій книжці та архівною довідкою виданою за її місцем роботи, у яких містяться відомості, зокрема, про періоди її роботи у цих районах і про передбачені законом пільги.

При цьому суд вказує на те, що не надання позивачем трудових договорів про періоди роботи в районах Крайньої Півночі для пільгового обчислення страхового стажу, не може бути достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідних періодів.

Такої ж правової позиції дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 10.11.2023 у справі №240/7989/22.

Також суд враховує і те, що у пункті 2 Розділу Інструкції про порядок надання пільг особам, які працюють в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженої постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок від 16.12.1967 №530/П-28, зазначено, що пільги, передбачені статтями 1, 2, 3, 4 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960, з урахуванням змін та доповнень, внесених Указом від 26.09.1967, надаються незалежно від наявності письмового строкового трудового договору.

Про це також зазначав і Верховний Суд й у постанові від 22.02.2021 у справі №266/258/16-а.

За таких обставин суд доходить висновку про наявність передбачених законом правових підстав для зарахування періодів роботи позивача з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988 в районах Крайньої Півночі у кратному (пільговому) обчисленні (один рік роботи як один рік і шість місяців).

В той же час, щодо позовних вимог відносно врахування позивачу заробітної плати за період її роботи в районах Крайньої Півночі відповідно до архівної довідки №01/5-23/26586 від 14.11.2011, то суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині. Даний висновок суду обґрунтовується наступним.

Так, згідно зі статтею 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Пунктом 2 статті 41 Закону № 1058-IV, визначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), зокрема, отримувані особою до набрання чинності цим Законом (до 01 квітня 2004 року), у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), (до 01 липня 1998 року) - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Районний коефіцієнт - показник відносного збільшення заробітної плати з метою компенсації додаткових витрат і підвищених витрат праці, пов`язаних з виконанням роботи і проживанням в регіонах з важкими кліматичними умовами. В даний час районні коефіцієнти, розмір яких від 1,1 до 2,0 застосовуються до заробітної плати працівників, зайнятих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до них, районах Сибіру, Далекого Сходу, Уралу, північних регіонах європейської частини рф.

Тобто, такий коефіцієнт пов`язаний саме із проживанням та роботою особи на території, в тому числі, районів Крайньої Півночі.

При цьому суд звертає увагу, що Законом № 1788-XII та Законом № 1058-IV, не врегульовано питання включення до заробітної плати для обчислення пенсії північної надбавки та районного коефіцієнта.

Крім того, наведеними Законами регулюються питання включення заробітку за період страхового стажу, що є відмінним від трудового. Спірний період роботи позивача не є страховим в розумінні Закону № 1058, оскільки набутий не на території України і внески сплачувалися не до системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування України, у зв`язку з чим правила щодо обчислення пенсії з урахуванням такого заробітку застосовуються з урахуванням двосторонньої міжнародної угоди, якою є Тимчасова Угода між Урядом України та Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, та в місцевостях, які прирівняні до даних районів, в галузі пенсійного забезпечення від 15 січня 1993 року.

Також суд враховує те, що питання неврахування при розрахунку пенсії північної надбавки було предметом розгляду Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, яка в постанові від 09 жовтня 2019 року у справі N 489/5283/16-а дійшла висновку, що законодавством не передбачено право осіб на врахування до заробітку, з якого обчислюється пенсія, північної надбавки, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі. Факт сплати роботодавцем позивача страхових внесків з вказаних сум виплаченої надбавки в даному випадку жодного значення для вирішення спору не має.

Отже, при обчисленні пенсії не враховується заробіток до якого входить північна надбавка, яку отримували особи під час роботи в районах Крайньої Півночі.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 22.02.2021 у справі № 266/258/16-а, від 08.07.2021 у справі № 459/2778/16-а.

Суд також наголошує на тому, що відповідно до Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій від 03.08.1972, Закону СРСР від 15.05.1990 № 1480-I "Про пенсійне забезпечення громадян в СРСР" (далі - Закон № 1480-I) особам, які проживали у районах, де до заробітної плати робітників і службовців встановлено районні коефіцієнти, при призначенні пенсії враховувалася фактична заробітна плата, обчислена із застосуванням районного коефіцієнта та північної надбавки.

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

При цьому, статтею 78 діючого на той час Закону N 1480-I було передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески.

Відповідно до підпункту "д" пункту 15 Інструкції "Про порядок утримання страхових внесків і використання коштів державного соціального страхування", затвердженої Постановою Президії ВЦРПС від 29.02.60, в загальну суму заробітної плати, на яку нараховуються страхові внески, включалися процентні надбавки за роботу на Крайній Півночі і місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, а також районний та поправочний коефіцієнт.

Разом з тим, частиною 3 статті 96 Закону № 1480-I передбачено, що при вибутті таких осіб за межі районів Крайньої Півночі чи прирівняних до них районів, у райони, де коефіцієнт до заробітної плати не встановлений, пенсія за їх вибором обчислюється в такому ж порядку, але з виключенням з фактичного заробітку виплат за районними коефіцієнтами, або із заробітку, обчисленого відповідно до статей 76 та 78 цього Закону.

Відтак районний коефіцієнт за період роботи в районах Крайньої Півночі не може враховуватись при обчислені розміру пенсії в Україні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.06.2018 у справі № 345/3172/17, від 26.09.2018 у справі № 671/86/15-а, від 28.02.2019 № 345/4316/16-а, від 30.05.2019 у справі № 48/2974/14-а, від 16.07.2019, № 348/1724/17, від 14.11.2019 № 348/1539/17 тощо.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для розрахунку розміру пенсії позивач має право на врахування даних заробітної плати, однак, без врахування районного коефіцієнта і надбавки за роботу в районах Крайньої Півночі, проте доказів надання відповідних довідок відповідачу матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного та беручи до уваги, що надана позивачем архівна довідка №01/5-23/26586 від 14.11.2011 містила лише суми з врахуванням єдиного північного районного коефіцієнту і північних надбавок, то суд вважає, що правових підстав для врахування вказаної довідки при обрахунку пенсії позивача у відповідача не має.

З огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періодів провадження її підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.03.2011, то суд зазначає таке.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 24 Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, страховий стаж - це період роботи (за який сплачувалися відповідні страхові внески), який обчислюється органами Пенсійного фонду при призначенні особі пенсії, з метою визначення її розміру.

Згідно зі ст. 56 Закону №1788 до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Отже обов`язковою умовою набуття права на трудову пенсію фізичній особі - підприємцю є наявність стажу роботи, за умови сплати останніми страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до п.1 ч. 3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058 до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 01 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з п.4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до пп.2 п.2.1 розділу П Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Згідно п.6 Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва, суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Системний аналіз наведеного законодавства дає підстави для висновку, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).

Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка в проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємництвом, для його страхового стажу є сам лише факт сплати ним страхових внесків, незалежно від їх розміру.

Водночас, вказаній законодавчій прерогативі кореспондують вищенаведені норми спеціального Порядку № 22-1, яким керується у своїй діяльності Пенсійний фонд України та його структурні підрозділи.

З огляду на викладене, до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: до 01 травня 1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків; з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків; з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК)

Поряд із тим з 01 травня 1993 для осіб, які обрали загальний спосіб оподаткування, період провадження підприємницької діяльності до 01 липня 2000 зараховується до страхового стажу за умови надання особою документів про сплату страхових внесків, а з 01 липня 2000 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Так, з долучених до матеріалів справи доказів судом встановлено, що позивач з 09.08.2001 перебувала на обліку в Вінницькій ОДПІ, як фізична особа-підприємець, що підтверджується довідкою Вінницької ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області від 08.06.2017 №5422/М/0213.

Крім того, відповідно до довідки виданої ГУ ДПС у Вінницькій області від 19.08.2021 № 1104/02-32-50-02-09 ОСОБА_1 , як фізична особа-підприємець, провадила діяльність із застосуванням:

- з 09.08.2001 по 31.08.2001 - спрощеної системи оподаткування (фіксований податок);

- з 01.09.2001 по 30.11.2001 - загальної системи оподаткування;

- з 01.12.2001 по 31.12.2003 - спрощеної системи оподаткування (фіксований податок);

- з 01.01.2004 по 31.12.2007 - спрощеної системи оподаткування (фіксований податок) зі ставкою податку на місяць 40 грн., що сплачені повністю;

- з 01.01.2008 по 31.12.2010 - спрощеної системи оподаткування (фіксований податок) зі ставкою податку на місяць 100 грн., що сплачені повністю.

Так, як вже було встановлено судом, позивач звернулась до відповідача із заявою в якій просила, зокрема, здійснити перерахунок її пенсії із зарахуванням до її стажу роботи періодів провадження підприємницької діяльності. Втім, відповідачем було відмовлено у здійсненні перерахунку її пенсії у зв`язку із тим, що позивачем не надано всіх необхідних документів, зокрема відповідач посилався на відсутність довідки виданої ГУ ДПС у Вінницькій області від 19.08.2021 №1104/02- 32-50-02-09.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, вказана довідка долучалась позивачем із заявами від 06.09.2023 та від 17.10.2023 про здійснення перерахунку пенсії, проте з незрозумілих підстав не була врахована відповідачем.

Водночас суд також враховує те, що сплата позивачем страхових внесків за період провадження нею підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2023 із застосуванням спрощеної системи оподаткування (фіксований податок) підтверджується патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян.

Сплата позивачем страхових внесків за період провадження нею підприємницької діяльності з 01.01.2004 по 31.12.2007, з 01.01.2008 по 31.12.2010 із застосуванням спрощеної системи оподаткування (фіксований податок) та періоду з 01.01.2011 по 31.03.2011 підтверджуються довідкою за формою 5-ОК.

Отже, сплата позивачем страхових внесків за провадження підприємницької діяльності за вказані вище періоди підтверджена наявними в матеріалах справи доказами. А відтак позивач має право на зарахування періодів провадження її підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.03.2011 до страхового стажу.

Водночас суд вказує на відсутність підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду її підприємницької діяльності з 01.09.2001 по 30.11.2001 із застосуванням загальної системи оподаткування, оскільки, як вже було зазначено, з 01 липня 2000 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням загальної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Однак, на підтвердження факту сплату страхових внесків за спірний період її підприємницької діяльності з 01.09.2001 по 30.11.2001 позивач довідку за формою 5-ОК не надала. Відповідно, в цій частині вимоги позову не знайшли свого підтвердження долученими до справи доказами, а тому задоволеними бути не можуть.

Відтак, підсумовуючи вищезазначене суд доходить висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачу у здійсненні перерахунку її пенсії із зарахуванням до її страхового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988 у кратному (пільговому) обчисленні та зарахуванням до страхового стажу позивача періоди провадження підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.03.2011.

Як наслідок з метою відновлення порушених прав, слід зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди її роботи в районах Крайньої Півночі з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988 у кратному (пільговому) обчисленні (один рік за один рік і шість місяців), а також періоди провадження підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.03.2011. та здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням вищезазначених періодів та з урахуванням уже виплачених сум.

Відносно дати, з якої слід здійснити перерахунок пенсії, то суд зазначає, що оскільки предметом розгляду даної справи є проведення перерахунку вже призначеної позивачу пенсії, тому такий перерахунок слід здійснити з урахуванням вимог ч. 4 ст. 45 Закону №1058-IV з 01.09.2023 (враховуючи, що звернення до відповідача із заявою про порушення прав позивача мало місце 06.09.2023, і саме наслідок розгляду цієї заяви став передумовою для звернення позивача до суду), а не з 29.10.2021 як про те просить позивач .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій і докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у визначений судом спосіб.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн. належить стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Водночас суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору. Адже, незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок неправомірних рішень та дій суб`єкта владних повноважень, тобто, задоволена вимога немайнового характеру, яка в цілому підляга оплаті судовим збором в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у здійсненні з 01.09.2023 перерахунку пенсії із зарахуванням до її страхового стажу періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 01.12.1983 по 28.10.1986, з 04.11.1986 по 03.05.1988 у кратному (пільговому) обчисленні та зарахуванням до її страхового стажу періоди провадження підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.03.2011.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в районах Крайньої Півночі з 01.12.1983 по 28.10.1986 та з 04.11.1986 по 03.05.1988 у кратному (пільговому) обчисленні (один рік роботи за один рік і шість місяців), а також зарахувати до її страхового стажу періоди провадження підприємницької діяльності з 09.08.2001 по 31.08.2001, з 01.12.2001 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.03.2011 та здійснити з 01.09.2023 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням вищезазначених періодів та з урахуванням уже виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені витрати на оплату судового збору розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11.06.24.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, ).

Суддя Слободонюк Михайло Васильович