Справа № 300/2573/23
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2573/23 пров. № А/857/24432/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року, ухвалене суддею Боршовським Т.І. у м. Івано-Франківську у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у справі №300/2573/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді,-

В С Т А Н О В И В :

06 травня 2023 позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати: наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) від 22.02.2023 № 11-рс в частині, що стосується ОСОБА_1 ; наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 23.02.2023 № 54 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу та всіх видів забезпечення;

-відповідачів поновити на посаді стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 , яку займав позивач до переміщення, з 23.02.2023.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (по особовому складу) №11-РС від 22.02.2023 в частині звільнення солдата ОСОБА_1 з посади стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначення старшим стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти 419 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №54 від 23.02.2023 в частині виключення солдата ОСОБА_1 , стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 23.02.2023 зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 поновити з 24.02.2023 солдата ОСОБА_1 на посаді стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ІНФОРМАЦІЯ_5 оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законодавчо визначеної необхідності отримання згоди військовослужбовця на просування по службі у воєнний час. Звернув увагу на те, що переміщення позивача до нового місця служби здійснене на підставі Плану переміщення військовослужбовців рядового та сержантського складу рот охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 до військових частин бойового складу від 22.02.2023 №7/743, та є плановим переміщенням, затвердженим командуванням вищого рівня, здійснене з метою доукомплектування особовим складом бойових військових частин. Звернув увагу на нечинності довідки ВЛК про обмежену придатність позивача до військової служби. Окрім цього, на переконання скаржника, та обставина, що позивача не ознайомлено з оспорюваним наказом у паперовому вигляді, не свідчить про фактичну відсутність такого наказу та не може свідчити про його неправомірність, оскільки в силу вимог статті 35 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» наказ може бути доведений до одного чи групи військовослужбовців не лише в письмовій, а й в усній формі, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку. Також звернув увагу на те, що позивача в усній формі було повідомлено про виключення його зі списків особового складу 23.02.2023, у зв`язку з чим вважає, що ця дата є днем, коли ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав, свобод чи інтересів та не був позбавлений можливості до 24.03.2023 звернутись до суду за їх захистом.

Інші учасники справи правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористались, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, судом достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, ОСОБА_1 призваний на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України № 69/2022 та зарахований до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 на посаду стрільця-санітара другого відділення охорони четвертого взводу охорони роти охорони першого відділу, що підтверджується копією витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03.05.2022 № 87 (а.с. 90).

04.10.2022 проведено медичний огляд позивача ВЛК КНП «Прикарпатський обласний клінічний центр психічного здоров`я Івано-Форанківської обласної ради» та складено довідку ВЛК за №9125 від 04.10.2022, згідно якої ОСОБА_1 , на підставі статті 64 "б" графи II Розкладу хвороб визнано обмежено придатним до військової служби. В довідці вказано, що військовслужбовцю протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (а.с. 30).

Наказом ІНФОРМАЦІЯ_8 (по особовому складу) №11-РС від 22.02.2023, солдата ОСОБА_1 , стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_9 звільнено з посади і призначено старшим стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти 419 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_8 , ВОС-100868А (а.с. 58).

23.02.2023 начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 прийнято наказ (по стройовій частині) №54, згідно якого ОСОБА_1 , призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (по особовому складу) від 22.02.2023 №11-РС на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , 23.02.2023 виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 . Підстава: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_8 (по особовому складу) від 22.02.2023 №11-РС (а.с. 28).

22.03.2023 представник позивача направила до ІНФОРМАЦІЯ_7 адвокатський запит № 22/03/23 про надання документів про зарахування та виключення позивача зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 31-33).

Листом від 12.04.2023 № 1/3/1611 ІНФОРМАЦІЯ_10 направив представнику позивача копії запитуваних документів: витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 03.05.2022 № 87 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 , витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 23.02.2023 № 54 про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 34-35).

Позивач, вважаючи, що його переведення до ВЧ НОМЕР_1 відбулося з порушенням законодавства та без урахування стану здоров`я, звернувся через уповноваженого представника до суду за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_11 при прийняті наказу №11-рс від 22.02.2023 (по особовому складу) в частині, що стосується ОСОБА_1 , діяв не на підставі та не в спосіб, визначені законами України, а також необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим такий наказ є протиправним та підлягає скасуванню у відповідній частині.

Також підлягає визнанню протиправним та скасуванню і наказ ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) №53 від 23.02.2023 в частині, що стосується ОСОБА_1 , який прийнятий на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_8 №11-рс від 22.02.2023.

Окрім цього, оскільки призначення позивача спірними наказами на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти 419 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 відбулося неправомірно, з метою відновлення порушеного права, ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, яку він займав до переміщення, а саме: стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_9 .

У справі, що розглядається, з огляду на доводи скаржника, насамперед підлягає дослідженню питання дотримання позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно зі статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Згідно доводів скаржника, про винесення спірного наказу про виключення позивача зі списків ІНФОРМАЦІЯ_7 та про призначення на посаду старшим стрільцем стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 осб ІНФОРМАЦІЯ_12 на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 від 22.02.2023 №11-РС позивача повідомлено в усній формі.

Судом першої інстанції слушно зауважено, що усна вказівка військового керівництва військовослужбовцю про вибуття до іншої військової частини не може вважатися його повідомленням про видання того чи іншого наказу, який стосується його служби. Така вказівка навіть не може підтвердити існування певного наказу.

Натомість витяг з наказу ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) №54 від 23.02.2023 надано ІНФОРМАЦІЯ_10 лише у відповідь на адвокатський запит представника позивача від 22.03.2023 № 22/03/23 листом від 12.04.2023 № 1/3/1611.

Доказів того, що відповідачі, окрім усної вказівки про вибуття до іншої військової частини, у інший спосіб повідомляли позивача про винесення наказів № 11-РС від 22.02.2023 та № 54 від 23.02.2023, ознайомлювали останнього в частинах, що його стосуються, матеріали справи не містять.

Відтак, позивач, звернувшись із позовом 06 травня 2023 року не пропустив місячного строку звернення до суду з даним позовом.

Слід також зазначити, що позивач у цій справі є військовослужбовцем, який у період виникнення спірних правовідносин та по теперішній час проходить військову службу, що має вплив на своєчасність звернення за правовою допомогою для подальшого звернення до суду.

Так, Верховний Суд у постанові від 29.09.2022 в справі № 500/1912/22 виснував, що перебування позивача на військовій служби може свідчити про пропуск строку звернення позивача до суду за захистом його прав з поважних причин та є підставою для поновлення судом строків, встановлених частиною другою статті 122 КАС України.

З огляду на викладене, відсутні достатні і належні підстави для застосування правових наслідків, передбачених процесуальним законом в разі пропуску строку звернення до суду.

Щодо правомірності винесення оскаржуваних наказів, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 (надалі, також - Закон №2232-XII).

Статтею 1 Закону № 2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до частини другої статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з частиною шостою статті 2 цього Закону № 2232-XII одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина чотирнадцята статті 2 Закону № 2232-XII).

Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

В розумінні статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.12.2015 №389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону №389-VIII).

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII), встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано; особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ).

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Види військової служби серед, яких вказана військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні» запроваджено правовий режим воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023 та триває по теперішній час.

Також, Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

За приписами частини 13 статті 6 Закону № 2232-XII військовослужбовці у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби, можуть бути направлені для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули.

Спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (надалі, також - Положення №1153) та Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009.

Положення №1153 визначає порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням у Збройних Силах України кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Згідно з пунктом 12 Положення №1153 встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Продовження дії контрактів із військовослужбовцями, які звільняються, у випадках, визначених законодавством, затвердження військовослужбовців на посади за мобілізаційним планом, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, призупинення військової служби або звільнення з військової служби осіб, які проходять строкову військову службу, оформлюється письмовими наказами по стройовій частині. Також наказами по стройовій частині в особливий період оформлюється продовження військової служби та дії контракту понад встановлені строки до термінів, визначених частиною дев`ятою статті 23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Порядок підготовки та видання наказів з питань проходження військової служби встановлюється Міністерством оборони України.

Пунктом 82 Положення №1153, серед іншого, передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється на вищі посади - у порядку просування по службі; на рівнозначні посади за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії.

Просування по службі військовослужбовців здійснюється за рейтинговим принципом та за умови перебування військовослужбовців у резерві або на конкурсній основі на посади науково-педагогічних (наукових) працівників. Порядок формування та використання резерву, а також порядок призначення осіб офіцерського складу на посади науково-педагогічних (наукових) працівників визначаються Міністерством оборони України (пункт 85 Положення №1153).

Пунктом 102 Положення №1153, зокрема передбачено, що особи рядового складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), які мають бойовий досвід та не отримали підготовку відповідного рівня у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах) та у військових частинах, з урахуванням потреби доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) можуть призначатися на посади сержантського і старшинського складу, за якими штатами воєнного часу передбачено військове звання до старшого сержанта (головного старшини) включно, за умови, що їм не будуть підпорядковані сержанти (старшини). Призначення таких військовослужбовців на посади сержантського і старшинського складу здійснюється наказами посадових осіб відповідно до номенклатури посад.

Особи рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби), які мають бойовий досвід та не отримали підготовки відповідного рівня у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах) та у військових частинах, з урахуванням потреби доукомплектування Збройних Сил України в період дії воєнного стану можуть призначатися на посади сержантського і старшинського складу, за якими штатами воєнного часу передбачено військове звання до старшого сержанта (головного старшини) включно, з одночасним присвоєнням первинного військового звання сержантського і старшинського складу та з подальшим направленням на навчання у строки, що визначаються Міністерством оборони України.

Згідно із пунктом 112 Положення №1153 військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

-неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

-неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

-потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі і визнані військово-лікарською комісією за станом здоров`я обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади, на яких вони можуть виконувати обов`язки військової служби з урахуванням стану здоров`я, підготовки і досвіду служби, визначаються командирами (начальниками), які мають право призначати військовослужбовців на відповідні посади (пункт 90 Положення №1153).

У разі незаконного звільнення військовослужбовця з військової служби поновлення його на попередній або рівнозначній посаді здійснюється наказом посадової особи, яка має право звільнення цієї категорії військовослужбовців з військової служби, їй рівнозначної або вищої (пункт 232 Положення №1153).

Частиною 2 пункту 257 Положення №1153 встановлено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Як передбачено пунктом 4.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України за № 170 від 10.04.2009 (надалі - Інструкція № 170), військовослужбовці Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту призначаються на посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Військовослужбовці, які займають посади військових капеланів, призначаються на посади і переміщуються по службі в межах посад Служби військового капеланства за погодженням з начальником Служби військового капеланства. Призначення військовослужбовців на посади і переміщення по службі здійснюються з урахуванням результатів оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі (далі - Резерв для просування по службі), Плану переміщення на посади, подань, службових документів, визначених пунктами 1.5, 1.6 розділу I цієї Інструкції (якщо в умовах воєнного часу неможливо оформити подання), та клопотань посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 4.10 Інструкції № 170 План переміщення на посади складається для комплектування вакантних посад, а також посад, які планується вивільнити внаслідок звільнення і вибуття військовослужбовців із виключенням зі списків військової частини протягом календарного року.

До Плану переміщення на посади, зокрема, включаються посади, які є неукомплектованими.

Відповідно до вимог п. 4.11 Інструкції № 170 реалізація Плану переміщення на посади і Резерву для просування по службі, а також призначення і переміщення військовослужбовців здійснюється: протягом року - у разі проведення організаційних заходів, настання особливого періоду, а також за станом здоров`я або сімейними обставинами військовослужбовця.

Підставами для видання наказів по особовому складу про призначення і переміщення військовослужбовців, зокрема, є: на рівнозначні посади - витяг із Плану переміщення на посади або у разі здійснення не запланованого переміщення подання.

Так, скаржник покликається на те, що переміщення позивача до нового місця служби здійснене на підставі Плану переміщення військовослужбовців рядового та сержантського складу рот охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 до військових частин бойового складу та є плановим переміщенням, затвердженим командуванням вищого рівня, здійснене з метою доукомплектування особовим складом бойових військових частин. У зв`язку з необхідністю підтримання боєздатності підпорядкованих військових частин в умовах воєнного стану, що виконують завдання у районі виконання бойових завдань, а також, зважаючи на несення такими військовими частинами постійних людських втрат, в ході ведення воєнних дій російською федерацією на території України, в ІНФОРМАЦІЯ_6 виникла необхідність укомплектувати посади бойових військових частин (бригад) за рахунок військовослужбовців підпорядкованих установ, які не приймають участь у бойових діях. Зауважує, що наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_12 (по бойовому складу) №11-РС від 22.02.2023 в частині призначення солдата ОСОБА_1 стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 щодо призначення до військової частини НОМЕР_1 був сформований чітко, не мав подвійного тлумачення, виданий в межах компетенції відповідної службової особи, за своїм змістом не суперечить чинному законодавству, не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, що свідчить про правомірність останнього. Просить врахувати, що прийняття вищезазначених кадрових рішень є правом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо забезпечення здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони держави України, захисту безпеки населення та інтересів держави під час дії воєнного стану та в межах покладених завдань на територіальні центри комплектування а соціальної підтримки відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 р. №154.

Позивач не заперечує повноважень у відповідачів на прийняття оскаржуваних наказів. Доводи позивача зводяться до неврахування відповідачами при винесенні наказів стану здоров`я позивача, який не дозволяє йому проходити службу у бойових військових частинах, та до неправомірності переведення до військової частини НОМЕР_1 без отримання його згоди на таке переведення.

Щодо наявності у позивача довідки військово-лікарської комісії, в якій зазначено про обмежену придатність до військової служби, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи, наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Підпунктом «г» пункту 20.3 наказу Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України» встановлено, що при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови, зокрема, такого змісту: «Обмежено придатний до військової служби».

Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у високомобільних десантних військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах (абз.2 пп. «г» п.20.3 Положення №402).

Згідно довідки військово-лікарської комісії військово-лікарської комісії №9125 від 04 жовтня 2022 року позивача визнано обмежено придатним до військової служби.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції враховує, що позивач визнаний обмежено придатним до військової служби та вважається придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах, що підтверджено матеріалами справи.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це, зокрема, медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби.

Пунктом 2.1 розділу І Положення №402 передбачено, що для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час (пункт 1.1 Розділу ІІ Положення №402).

При медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я (пункт 6.9 Розділу ІІ Положення №402).

Відповідно до абзаців 1 та 2 підпункту "г" пункту 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: "Обмежено придатний до військової служби".

Одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд, у постанові у довільній формі вказується, які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, - непридатні до служби у Десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах. Військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Пунктом 20.4 глави 20 розділу II Положення №402 обумовлено, що за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають-індивідуальну оцінку непридатності до військової служби або обмежену придатність осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час"; "обмежено придатний до військової служби".

За статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає одну з таких постанов: "обмежено придатний до військової служби"; "придатний до військової служби".

У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, ІІІ, ВЛК приймає постанову "придатний до військової служби", за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

При цьому, у додатку 1 до Положення №402 вказано назви хвороб / станів здоров`я і їхнє співвідношення з придатністю чи непридатністю до служби.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що саме до повноважень ВЛК належить визначати придатність за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та у зв`язку з цим визначати, які види служби й роботи протипоказані та які дозволені цій особі та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.

Відповідно до матеріалів справи, позивача, визнаного ВЛК обмежено придатним до військової служби, спірними наказами призначено на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти 419 окремого стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Як зазначено вище, на момент виникнення спірних правовідносин Положенням №402 було передбачено можливість проходження служби військовослужбовцями, визнаними обмежено придатними, у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях, навчальних закладах.

Однак у спірному випадку ІНФОРМАЦІЯ_11 при прийнятті наказу №11-РС від 22.02.2023 не взято до уваги стан здоров`я позивача, зокрема, обмежену придатність до військової служби згідно довідки ВЛК №9125 від 04.10.2022, яка при вирішенні питання про переміщення ОСОБА_1 на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти 419 окремого стрілецького батальйону була чинною та обов`язковою для врахування військовим керівництвом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що при вирішення питання щодо можливості переміщення позивача для проходження служби в складі стрілецького батальйону ІНФОРМАЦІЯ_11 повинен був врахувати встановлену згідно довідки ВЛК №9125 від 04.10.2022 обмежену придатність ОСОБА_1 до військової служби, у зв`язку з наявністю якої він, відповідно підпункту «г» пункту 20.3 розділу II Положення №402, був придатним до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, військових комісаріатах ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), установах, організаціях, навчальних закладах.

Аналізуючи наведені правові норми та обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, наказ ІНФОРМАЦІЯ_8 №11-РС від 22.02.2023 (по особовому складу) в частині, що стосується ОСОБА_1 , не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, визначених ч.2 ст. 2 КАС України, що має наслідком визнання протиправним та скасування цього наказу у відповідній частині.

Як наслідок, також підлягає визнанню протиправним та скасуванню і наказ ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) №54 від 23.02.2023 в частині, що стосується ОСОБА_1 , який прийнятий на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_8 №11-РС від 22.02.2023.

Суд апеляційної інстанції також поділяє висновки суду першої інстанції, що належним способом відновлення порушеного права позивача є визначення ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язання поновити з 24.02.2023 солдата ОСОБА_1 на посаді стрільця третього відділення охорони третього взводу охорони роти охорони першого відділу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог сторонами не оскаржено, а відтак апеляційному перегляду в цій частині не підлягає.

Приймаючи постанову у даній справі за наслідком апеляційного перегляду рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №300/2573/23, суд апеляційної інстанції керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи сторін були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, їм було надано належну правову оцінку.

Суд апеляційної інстанції вважає доводи, якими скаржник обґрунтовує правомірність своїх дій та оскаржуваних наказів, безпідставними та такими, що вказують на довільне тлумачення норм закону.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду результат вирішення апеляційної скарги, характер спірних правовідносин та виходячи з вимог ст. 139 КАС України

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Керуючись статтями 139, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2023 року у справі №300/2573/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний