Справа № 936/425/24
Суддя: Пелих О. О.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/425/24
Провадження № 2-а/936/10/2024
11.06.2024 р. смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Пелиха О.О., за участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 року,
15.04.2024 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним адміністративним позовом.
В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що постановою інспектора 4 взводу УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції Борисенко О.О. за серією ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень, за те, що 05.04.2024 року о 10 годині 36 хвилин в селищі Воловець, вул. Шевченка, ОСОБА_1 будучи посадовою відповідальною за експлуатаційний стан та утримання вулиці Шевченка не вжив своєчасних заходів з відновлення безпечних умов експлуатації вулиці Шевченка та не ліквідував вибоїну розміром 9х7 см., не позначив дорожніми знаками, чим порушив п.1.5 ПДР України. Стверджує, що дана постанова прийнята з істотним порушенням положень чинного законодавства, за відсутності фактичного складу адміністративного правопорушення, вона є незаконною та підлягає скасуванню. Суб`єктами адміністративних правопорушень виступають громадяни або посадові особи. Посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за правопорушення, пов`язані з недотриманням установлених правил у сфері порядку управління, громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, виконання яких входить до їхніх службових обов`язків. Посилається на те, що КП «Воловецький селищний» Водоканалсервіс» та його посадові особи не несуть відповідальності за експлуатаційний стан доріг селища Воловець, тому позивач, який працює на посаді головного інженера КП «Воловецький селищний» Водоканалсервіс», не може бути суб`єктом даного адміністративного правопорушення. На підставі наведеного, просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі, за серією ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 року.
У судове засідання позивач не з`явився, проте надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.
Представник відповідача Управління патрульної поліції в Закарпатській області, в судове засідання не з`явився, проте надав до суду відзив, у якому посилається на те, що вимоги позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з підстав та мотивів наведених у такому відзиві.
Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, суд розглянув справу по суті на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом встановлено, що постановою інспектора 4 взводу УПП в Закарпатській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 за серією ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень, за те, що 05.04.2024 року о 10 годині 36 хвилин в селищі Воловець, вул. Шевченка, ОСОБА_1 будучи посадовою відповідальною за експлуатаційний стан та утримання вулиці Шевченка не вжив своєчасних заходів з відновлення безпечних умов експлуатації вулиці Шевченка та не ліквідував вибоїну розміром 9х7 см., не позначив дорожніми знаками, чим порушив п.1.5 ПДР України.
За приписами п. 1.5 ПДР України, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.
Відповідно до ст. 9 Закону України "Про дорожній рух" до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно з ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух», посадові особи, які відповідають за будівництво, реконструкцію, ремонт, експлуатацію та облаштування автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, мостів, шляхопроводів, інших споруд, зобов`язані: виявляти аварійно-небезпечні ділянки та місця концентрації дорожньо-транспортних пригод та забезпечувати здійснення у таких місцях відповідних заходів щодо удосконалення умов та організації дорожнього руху для забезпечення його безпеки; своєчасно виявляти перешкоди дорожньому руху та забезпечувати їх усунення, а у разі неможливості - невідкладно позначати дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; забезпечувати утримання їх у стані, що відповідає встановленим вимогам щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 24 Закону України «Про дорожній рух», власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.
Диспозицією частини 1 статті 140 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за що порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Аналіз наведеної норми дає підстав для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, невичерпний перелік яких наведений у ст.251 Кодексу.
Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст.ст. 9,10,11 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Згідно ст.5 Закону України «Про автомобільні дороги» автомобільні дороги поділяються на: автомобільні дороги загального користування; вулиці і дороги міст і інших населених пунктів; відомчі (технологічні) автомобільні дороги; автомобільні дороги на приватних територіях.»
Відповідно до п.п.1.ч.1 ст.21 цього ж Закону, органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів.
В силу вимог ст.9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць належить у числі іншого забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху.
Пунктом 2 «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених Постановою КМ України від 30.03.1994 року №198 передбачено, що ремонт і утримання дорожніх об`єктів, що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.
Відповідно до Статуту КП ВС «Водоканалсервіс», дане підприємство є унітарним комерційним підприємством, утвореним на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади населених пунктів Воловецької селищної ради. Підприємство створене з метою забезпечення належної експлуатації об`єктів благоустрою, санітарної очистки, озеленення селища, збір, перевезення та утилізація твердих побутових відходів, мереж водопостачання і водовідведення, тощо.
Таким чином, КП ВС «Водоканалсервіс» не є комунальною дорожньо-експлуатаційною організацією, яка відповідає за безпеку дорожнього руху.
Відповідно до Статуту КП ВС «Водоканалсервіс», дороги в селищі Воловець на балансі підприємства не перебували та не перебувають.
Із копії акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі, який міститься у матеріалах справи, вбачається що під час обстеження встановлено, крім іншого, забезпечення безпечного експлуатаційного стану ділянки дороги(вулиці) покладено на Воловецьку селищну раду. Тобто, за стан вулиць і доріг селища та інших населених пунктів відповідає орган місцевого самоврядування, яким є Воловецька селищна рада.
Згідно з положенням ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Відповідач не скористався своїм правом надати суду докази на підтвердження правомірності свого рішення, а в оскаржуваній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок посадової особи про встановлення факту вчинення правопорушення, що в цілому свідчить про відсутність належного обґрунтування наведених в оскаржуваній постанові обставин та їх доведеність допустимими доказами, що призвели до притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП.
Окрім наведеного, слід зазначити, що зі змісту ч. 1 ст. 140 КУпАП та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про дорожній рух» можна зробити висновок, що до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП можна притягнути особу, яка відповідальна за утримання доріг.
Суб`єктами правопорушень, передбачених частинами 1 та 2 статті ст. 140 КУпАП, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.
Службовими (посадовими) особами є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням.
Із копії наказу т.в.о. директора КП ВС «Водоканалсервіс» №61 від 03.07.2017 року про переведення вбачається, що ОСОБА_1 переведено на посаду посаду головного інженера з 05.07.2017 р. з випробувальним терміном 1 місяць. У відповідності т.в.о. директора КП ВС «Водоканалсервіс» №70 від 02.08.2017 року ОСОБА_1 прийнято на посаду головного інженера з 05.08.2017 року.
05.12.2019 року наказом КП ВС «Водоканалсервіс» №92 затверджено посадову інструкцію головного інженера, з якої вбачається, що до кола посадових обов`язків головного інженера відносяться роботи, пов`язані з організацією внутрішньої діяльності підприємства та забезпечення роботи рухомого складу підприємства, його технічного обслуговування та ремонту, тощо.
Посадовою інструкцією на головного інженера КП ВС «Водоканалсервіс» не покладено обов`язків щодо утримання доріг та ремонту вулично-шляховою мережі. Доказів того, що на час виявлення правопорушення позивач був уповноважений виконувати такі обов`язки за спеціальними повноваженнями суду не надано.
Виходячи із наведеного, судом встановлено, що позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, отже не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 140 КУпАП.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови, інспектором ОСОБА_2 не встановлено коло повноважень ОСОБА_1 , обсяг його обов`язків щодо утримання ділянок доріг у селищі Воловець, зокрема по вул. Шевченка, що можливо встановити з посадової інструкції особи, щодо якої розглядається справа про адміністративне правопорушення, наказів керівника підприємства, тощо.
Вказані документи повинні були бути перевірені інспектором під час вирішення питання про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 для встановлення наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення.
За такого правового врегулювання та обставин справи суд погоджується із позивачем про протиправність постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 року у зв`язку з недоведеністю наявності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 140 КУпАП.
За ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Отже, судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідачем не доведено правомірності складання ним постанови, а тому суд вважає за доцільне надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу, для виконання вимог статті 245 КУпАП.
Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд доходить переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови серії ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 140 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу.
Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 605,60 грн., які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, службова особа якого виступала відповідачем у справі.
Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 139, 205, 241-246, 257, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 року, - задовольнити.
Постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1828814 від 05.04.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП із застосуванням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 гривень визнати незаконною та скасувати, а справу про адміністративне правопорушення а справу надіслати на новий розгляд до Управління патрульної поліції в Закарпатській області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Воловецький районний суд Закарпатської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Пелих О.О.