Справа № 600/1593/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/1593/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Усть-Путильської сільської ради про визнання порушення права,

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Усть-Путильської сільської ради (відповідач), з такими позовними вимогами:

визнати порушення Усть-Путильською сільською радою його права на інформацію дотичну звалища відходів та стану довкілля, а саме: ненадання відповіді на запит від 25.01.2024 та ненадання інформації та відповіді на Запит від 25.01.2024 своєчасно, в межах строку передбаченого ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25.01.2024 він звернувся до відповідача із запитом на отримання публічної інформації, який вручено відповідачу 31.01.2024, однак відповіді так і не отримав. На думку позивача, відповідачем не дотримано принципу належного урядування, відповідно до якого державний орган повинен діяти вчасно, в належний і якомога послідовний спосіб та забезпечувати прозорість і ясність.

Ухвалою суду від 12.04.2024 клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, - задоволено. Звільнено позивача від сплати судового збору. Відкрито провадження у даній справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, визначеним ст. 262 КАС України, не скористався. Водночас, подав до суду лист Усть-Путильської сільської ради від 31.01.2024 №02-06/38, яким надано відповідь на запит позивача від 25.01.2024.

Ухвалою суду від 01.05.2024 витребувано від Усть-Путильської сільської ради докази направлення на адресу позивача листа №02-06/38 від 31.01.2024, як відповідь на запит ОСОБА_1 від 25.01.2024.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

25.01.2024 позивач звернувся до Усть-Путильської сільської ради із запитом на інформацію, що подається фізичним особам відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації", в якому просив: повідомити чи затверджено Усть-Путильською сільською радою схеми санітарного очищення населеного пункту, просив зазначити дату, реєстраційний номер та ким саме затверджені такі схеми; повідомити чи утворено Усть-Путильською сільською радою комісію з питань поводження з безхазяйними відходами? Якщо утворено то просив зазначити дату, реєстраційний номер рішення про утворення комісії з питань поводження з безхазяйними відходами; повідомити дату засідання Комісії з питань поводження з безхазяйними відходами Усть-Путильської сільської ради (або іншої комісії, яка має інші повноваження) з приводу інформації її його звернення від 13.05.2021 та документів з Держекоінспекції стосовно виявленого ним несанкціонованого сміттєзвалища біля с. Петраші, просив долучити копію акту створеного комісією за результатами своєї діяльності. Повідомити також кількість, склад. Властивості, вартість відходів зазначеного сміттєзвалища, ступінь небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини (а.с. 3).

Згідно опису вкладення у цінний лист та накладної №398 позивач направив на адресу відповідача вказаний вище запит засобами поштового зв`язку 25.01.2024 (а.с. 4-5).

Як вбачається з відомостей Укрпошти про трекінг поштового відправлення, таке отримано адресатом (відповідачем) 31.01.2024 (а.с. 6).

Проте, у встановлений Закону України "Про доступ до публічної інформації" строк позивач не отримав від Усть-Путильської сільської ради відповіді на запит від 25.01.2024.

У зв`язку із цим, позивач звернувся суду з даним позовом.

Відповідачем подано до суду лист Усть-Путильської сільської ради від 31.01.2024 №02-06/38, яким надано відповідь на запит позивача від 25.01.2024.

Ухвалою суду від 01.05.2024 витребувано від Усть-Путильської сільської ради докази направлення на адресу позивача листа №02-06/38 від 31.01.2024, як відповідь на запит ОСОБА_1 від 25.01.2024, однак вказаних доказів до суду не надано.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавств та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 2 ст. 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації регулюються Законом України "Про інформацію" від 02.10.1992 року №2657-XII (далі - Закон №2657-XII).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону №2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону №2657-XII право на інформацію забезпечується: створенням механізму реалізації права на інформацію; створенням можливостей для вільного доступу до статистичних даних, архівних, бібліотечних і музейних фондів, інших інформаційних банків, баз даних, інформаційних ресурсів; обов`язком суб`єктів владних повноважень інформувати громадськість та медіа про свою діяльність і прийняті рішення; обов`язком суб`єктів владних повноважень визначити спеціальні підрозділи або відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації; здійсненням державного і громадського контролю за додержанням законодавства про інформацію; встановленням відповідальності за порушення законодавства про інформацію.

Частинами 1, 2 ст. 7 Закону №2657-XII визначено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес, регулюється Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI).

Згідно ст. 1 Закону №2939-VI передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону №2939-VI визначені гарантії забезпечення права на публічну інформацію, зокрема: обов`язок розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно статті 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону №2939-VI розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: 1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них; 5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.

Відповідно до ч. 1-5 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернувся до відповідача із запитом на інформацію, який був відправлений на адресу Усть-Путильської сільської ради засобами поштового зв`язку 25.01.2024 та отриманий відповідачем 31.01.2024.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 14 Закону №2939-VI визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Згідно ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Водночас ч. 4 ст. 20 Закону №2939-VI передбачено, що у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону №2939-VI відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Закону №2939-VI у відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено: 1) прізвище, ім`я, по батькові та посаду особи, відповідальної за розгляд запиту розпорядником інформації; 2) дату відмови; 3) мотивовану підставу відмови; 4) порядок оскарження відмови; 5) підпис.

Згідно ч. 5 ст. 22 Закону №2939-VI відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Тобто, законом чітко визначено строк розгляду запиту на інформацію, який становить п`ять робочих днів з дня його отримання. Такий строк може бути продовжений до 20 робочих днів із завчасним повідомленням у письмовій формі про це особи, яка подала запит. Розпорядник інформації зобов`язаний надати відповідь на письмовий запит запитувача інформації, при цьому така відповідь повинна бути повною, достовірною та точною. У випадках, визначених частиною першою статті 22 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має право відмовити у наданні запитуваної інформації, надіславши мотивовану відмову у письмовій формі особі, яка подала запит на інформацію.

Натомість згідно встановлених у даній справі обставин відповідач, який 31.01.2024 отримав запит позивача на інформацію від 25.01.2024 засобами поштового зв`язку, який було поданий згідно Закону №2939-VI, усупереч наведеним вище вимогам Закону №2939-VI не надав у встановлений законом строк жодної інформації на запит ОСОБА_1 від 25.01.2024 або ж мотивованої відмови у наданні запитуваної інформації.

Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у не розгляді запиту ОСОБА_1 від 25.01.2024 у встановлений Законом №2939-VI строк, що призвело до порушення його права на отримання достовірної, точної та повної відповіді на запит на інформацію.

Наданий відповідачем, на виконання ухвали суду від 01.05.2024, лист Усть-Путильської сільської ради від 31.01.2024 №02-06/38, яким надано відповідь на запит позивача від 25.01.2024, суд не бере до уваги, з огляду на наступне.

Суд враховує та звертає увагу на те, що ухвалою суду від 01.05.2024 витребувано від Усть-Путильської сільської ради докази направлення на адресу позивача листа №02-06/38 від 31.01.2024 року, як відповідь на запит ОСОБА_1 від 25.01.2024.

Проте, витребуваних судом доказів, а саме доказів направлення на адресу позивача листа №02-06/38 від 31.01.2024, відповідачем суду не надано.

Водночас, сам лист №02-06/38 від 31.01.2024 є неналежним доказом, оскільки підтверджує лише факт реєстрації вихідного документа, проте не підтверджує його фактичне надсилання позивачу - запитувачу інформації. Водночас позивач у заявах по суті спору наголошував на тому, що лист №02-06/38 від 31.01.2024, як відповідь на його запит від 25.01.2024, він не отримував, доказів протилежного відповідачем не доведено.

Отже лист від 31.01.2024 №02-06/38 не підтверджує надсилання, та відповідно, отримання позивачем такого, а тому не може розцінюватись судом як доказ надсилання цього листа позивачу у відповідь на запит позивача від 25.01.2024.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, в адміністративному судочинстві обов`язок доказувати правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності покладено на суб`єкта владних повноважень, тобто у даному випадку на відповідача Усть-Путильська сільська рада.

Однак, у ході розгляду даної справи відповідачем, з огляду на неподання до суду відзиву на позов, не виконано вказаного обов`язку та жодним чином не спростовано доводів позивача, викладених в обґрунтування позову, а також встановлених у цій справі обставин.

При цьому, суд зазначає, що ненадання та не надсилання відповідачем відповіді на запит позивача, свідчить про бездіяльність Усть-Путильської сільської ради.

Таким чином, зважаючи на вище викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, з метою належного захисту прав позивача та відновлення порушених прав, суд, з урахуванням положень ст. 245 КАС України, приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльність Усть-Путильської сільської ради щодо не розгляду запиту ОСОБА_1 на інформацію від 25.01.2024 та зобов`язати Усть-Путильську сільську раду розглянути та надіслати на адресу ОСОБА_1 відповідь на його запит від 25.01.2024 відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Усть-Путильської сільської ради про визнання порушення права, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність Усть-Путильської сільської ради щодо не розгляду запиту ОСОБА_1 від 25.01.2024.

3. Зобов`язати Усть-Путильську сільську раду розглянути та надіслати на адресу ОСОБА_1 відповідь на його запит від 25.01.2024 відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - Усть-Путильська сільська рада (вул. Центральна, буд. 50, с. Усть-Путила, Вижницький район, Чернівецька область, ).

Суддя В.О. Григораш