Справа № 157/371/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/371/24
Провадження №2-а/157/14/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

представника позивача Крючкова В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - поліцейський офіцер громади СП Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федорович Артур Олегович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, що підписана його представником адвокатом Крючковим В.О., повноваження якого підтверджуються ордером № 1086105 від 26 лютого 2024 року, до Головного управління Національної поліції у Волинській області, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського офіцера громади СП Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федоровича Артура Олеговича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 818226 від 14 лютого 2024 року, та стягнути з Головного управління Національної поліції у Волинській області судові витрати у розмірі 605 грн 60 коп., а також компенсацію витрат по сплаті судового збору в сумі 1000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що поліцейським офіцером громади СП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітаном поліції Федоровичем А.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 818226 від 14 лютого 2024 року щодо ОСОБА_1 . На поштову адресу позивача 24 лютого 2024 року надійшла копія вказаної вище постанови, що підтверджується трекінгом поштового відправлення: 241, з якою він цей день ознайомився. Із постанови вбачається, що ОСОБА_1 14 лютого 2024 року о 13 год 35 хв у с. Запруддя Камінь-Каширського району по вул. Ковельська «здійснив зупинку ближче 30 м від зупинки громадського транспорту, чим порушив 15.9 «е» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 122 КпАП України. Вважає цю постанову протиправною, винесеною з порушенням норм чинного законодавства України та такою, що підлягає скасуванню. Як вказано в оскаржуваній постанові, позивач нібито здійснив зупинку ближче 30 м від зупинки громадського транспорту. Натомість, варто зазначити, що на місці, де позивач здійснив зупинку, відсутній жоден дорожній знак, який передбачає місце зупинки громадського транспорту. Абзацом 55 пункту 1.10 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що маршрутні транспортні засоби (транспортні засоби загального користування) - автобуси, мікроавтобуси, тролейбуси, трамваї і таксі, що рухаються за встановленими маршрутами та мають визначені місця на дорозі для посадки (висадки) пасажирів. Згідно з ДСТУ 4100-2014 для визначення таких місць застосовуються знаки 5.41.1 - 5.44, проте жоден із вказаних вище знаків не розташований на проїжджій частині, де позивач здійснив зупинку. Таким чином, в разі відсутності знаків 5.41.1 - 5.44 на ділянці посадки, остання не може вважатися такою, яка призначена для громадського транспорту. До того ж, при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення по справі адміністративне правопорушення серії БАД № 818226 від 14 лютого 2024 року поліцейським офіцером громади СП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області капітаном поліції ОСОБА_2 про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України, поліцейським не було проведено будь-яких замірів, що свідчили б про те, що водієм дійсно здійснено зупинку ближче 30 м від зупинки транспортного засобу, натомість у протоколі це чітко зазначено. Зі змісту пункту 15.1. Правил дорожнього руху вбачається, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Натомість, пунктом 15.2. цих же Правил передбачено, що за відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються біля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати іншим учасникам дорожнього руху). Отже, позивачем було здійснено зупинку біля правого краю проїзної частини, що як наслідок не може розцінюватися, як порушення Правил дорожнього руху та у свою чергу зумовлює відсутність можливості кваліфікувати вказане діяння як адміністративне правопорушення. Всупереч статті 245 КпАП України, відповідач не вжив заходів для повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин, що мають значення по даній справі. Позивачем були дотримані вимоги Правил дорожнього руху, а саме вимоги п.15.2, п.п. 9.1-9.2 - увімкнені світлові покажчики повороту, здійснена зупинка біля правого краю проїзної частини. Таким чином, короткочасна зупинка на визначеній ділянці не створювала жодної перешкоди іншим учасникам дорожнього руху. До того ж, позивачем під час складення вказаної постанови заперечувався факт здійснення зупинки на ділянці, що передбачена для зупинки громадського транспорту, проте поліцейським офіцером громади дані твердження не взяті до уваги. Підставою притягнення до адміністративної відповідальності є вчинення адміністративного правопорушення. В силу принципу презумпції невинуватості, що застосовується в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах. Нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення. На підставі наведеного, відповідачем неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України, а тому складену поліцейським офіцером громади постанову, за наведених обставин, не можна вважати законною. За наведених обставин можна зробити висновок, що позивач ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності за відсутності в його діях події та складу адміністративного правопорушення, а провадження у справі закрити на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КпАП України.

Ухвалою судді від 5 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУНП у Волинській області Самчук Я.Л. просить у задоволені позову відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що 14 лютого 2024 року відносно позивача ОСОБА_1 поліцейським офіцером громади сектору превенції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровичем А.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 818226 за ч. 1 ст. 122 КпАП України, та накладено стягнення у розмірі 340 грн. Підставою для винесення постанови стало те, що 14.02.2024 о 15 год 30 хв під час несення служби в селі Запруддя по вулиці Ковельській до поліцейського офіцера громади сектору превенції Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_2 з усною заявою звернулись жителі с. Сошично та вказали, що транспортний засіб марки «FORD RANGER», н.з. НОМЕР_1 , водій якого ОСОБА_1 , зупинився з порушенням правил дорожнього руху, а саме ближче 30 метрів до зупинки громадського транспорту. ОСОБА_2 згідно з п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», враховуючи, що водій порушив пункт 15.9 «е» Правил дорожнього руху, підійшов до останнього, тобто до ОСОБА_1 , належним чином представився, пояснив суть порушення Правил дорожнього руху, причину та підставу зупинки, перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.4 Правил дорожнього руху на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України, і положення ст. 268, ст. ст. 307, 308 КпАП України. Відповідно до ст. 222 КпАП України було розпочато розгляд справи. ПОГ СПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровичем А.О. проведено розгляд адміністративної справи та складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 818226 за ч. 1 ст. 122 КпАП України, та накладено стягнення на позивача у розмірі 340 грн. Останній від отримання копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 818226, відмовився, після цього копію постанови було направлено рекомендованим листом за вихідним номером 699/53/02/2023, 16.02.2024. Факт події та розгляд адміністративної справи було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № 32 згідно з наказом МВС України № 1026 від 18.12.2018. При перегляді відеозапису з бодікамери поліцейського, встановлено, що водій ОСОБА_1 дійсно зупинився з порушенням правил дорожньою руху, а саме ближче 30 метрів до зупинки громадського транспорту. ОСОБА_1 у позовній заяві вказує, що зупинка громадського транспорту не обладнана дорожніми знаками, проте на відео чітко видно дорожні знаки, під час заміру від автомобіля до зупинки громадського транспорту відстань становила 22,5 метра. Також позивач вказує, що це не він керував транспортним засобом марки «FORD RANGER», н.з. НОМЕР_1 , проте на відео зафіксовано, що саме ОСОБА_1 знаходився за кермом та від`їжджав від місця оформлення порушення. Вищезазначений факт порушення правил дорожнього руху ОСОБА_1 можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , житель АДРЕСА_3 , ОСОБА_6 , житель АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_5 , ОСОБА_8 , житель АДРЕСА_6 , ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_7 . Позивач скористався своїм правом на власний розсуд та не надав поліцейським письмові пояснення по суті вчиненого ним правопорушення. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

У відповіді на відзив представник позивача ОСОБА_1 адвокат Крючков В.Т. зазначає, що працівник поліції не здійснював зупинку транспортного засобу, а навпаки позивач самостійно здійснив виклик працівника поліції, оскільки ним було виявлено факт неправомірної порубки зелених насаджень. Тобто, саме з цих підстав позивач здійснив вказану зупинку, адже на місці, де він зупинився, здійснювалася знищення зелених насаджень, дерев, чагарників в межах населеного пункту, що свідчить про завдання шкоди не лише державі, а і загалом навколишньому середовищу нашої країни. З наданих відеозаписів вбачається, що поліцейським офіцером громади, який взагалі не представився, належним чином причину та підставу зупинки не пояснив, що зумовлює порушення ОСОБА_2 пункту 9 Розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395, а також частини 3 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію». Як вбачається з відеозапису, вимірювання відстані здійснювалося не поліцейським офіцером громади, а невідомою позивачу особою, до того ж не сертифікованими приладами для вимірювання, а інвентарем, схожим на рулетку, що взагалі не може використовуватися при встановленні ознак вчинення особою адміністративного правопорушення. Також варто зазначити, що поліцейським офіцером громади під час здійснення відеозапису взагалі не було належним чином зафіксовано відстань, не оголошено та не вказано у оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення відстань саме 22,5 метра, що підтверджується на відео з нагрудної камери працівника поліції, зокрема на 01 хв. 23 секунди, де видно, що невідомі особи начебто рулеткою здійснюють замір відстані між транспортним засобом та зупинкою громадського транспорту, при цьому працівник поліції стоїть на місці та до них не підходить з метою встановлення достовірності наданої цими особами інформації та фіксації здійснених замірів.

Ухвалю суду від 16 квітня 2024 року до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - поліцейського офіцера громади СП Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федоровича Артура Олеговича.

Позивач ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснив, що адміністративне правопорушення не вчиняв, оскаржувану постанову поліцейський склав безпідставно. 14 лютого 2024 року він перебував у селі Запруддя, був у цьому селі близько 10 разів. О 14 год 14 хв у село його автомобілем привезла людина. Автомобіль з місця події він забирав вже особисто, а та людина, яка його привезла ОСОБА_11 поїхав у с. Карасин. Він не впевнений чи останній припаркувався з порушенням Правил дорожнього руху. Яка була відстань від автомобіля до зупинки він не знає, адже ніхто цю відстань не заміряв. Автобусну зупинку він ставив з людьми, на зупинці є обладнаний знак «зупинка автобуса», а чи відповідає таке встановлення зупинки ДСТУ не знає.

Представник позивача ОСОБА_10 адвокат Крючков В.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав і пояснив, що офіцера громади у с. Сошичне викликав ОСОБА_12 . Останній як депутат Сошичненської сільської ради виявив неправомірне зрізування зелених насаджень, а працівник поліції, не відібравши пояснень у заявників, які повідомили про порушення Правил дорожнього руху, почав розповідати ОСОБА_10 , що останній припаркував автомобіль з порушенням Правил дорожнього руху. Працівник не здійснював зупинку автомобіля, не було відповідного представлення, не забезпечена можливість розгляду справи про адміністративне правопорушення і не надано можливості ОСОБА_10 скористатися правовою допомогою. У постанові працівник поліції вказав про те, що транспортний засіб знаходився ближче 30 м від автобусної зупинки, але замірювання відстані останній не здійснював, це робила невідома особа, яка не має повноважень, була використана не зрозуміла рулетка. Особа, яка здійснювала заміри, висловила інформацію про відстань зі свого засобу вимірювання, і зі слів цієї особи працівник поліції записав інформацію, що не є правомірним.

Представник відповідача ГУНП у Волинській області Самчук Я.Л. у судовому засіданні просив у позові відмовити з підстав, наведених у письмових запереченнях.

Третя особа - поліцейський офіцер громади СП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федорович А.О. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив і пояснив, що оскаржувані постанова є законною, винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке на останнього накладено адміністративне стягнення, підтверджується відеозаписом з місця події та показаннями свідків. Присутні на місці події особи звернулися до нього як до поліцейського офіцера громади та повідомили, що біля автобусної зупинки з порушенням Правил дорожнього руху припаркований автомобіль, та на його запитання ці ж особи повідомили, що саме ОСОБА_1 керував цим автомобілем і зупинився з порушенням Правил дорожнього руху. Ці ж особи здійснили своєю рулеткою заміри відстані від заднього колеса припаркованого автомобіля до зупинки маршрутних транспортних засобів та повідомили, що ця відстань становить 12 м 50 см, та він почав розгляд справи та оформлення відповідних матеріалів. У службовому автомобілі поліції у нього також є вимірювальний прилад та ним він вже згодом переміряв зазначену відстань, вона була також, як йому повідомили присутні на місці події особи. На місці розгляду справи він роз`яснив ОСОБА_1 права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, останній комусь зателефонував, проте клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, третю особу, свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що у позові належить відмовити, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 14 лютого 2024 року поліцейським офіцером громади СП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Федоровичем А.О. було винесено постанову серії БАД № 818226 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

У постанові зазначається, що ОСОБА_1 о 15 год 30 хв 14 лютого 2024 року у с. Запруддя по вул. Ковельська Камінь-Каширського району здійснив зупинку транспортного засобу марки «FORD RANGER», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ближче 30 метрів від зупинки громадського транспорту, чим порушив п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КпАП України.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до підпункту «е» пункту 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Згідно з пунктом 4.3 Галузевих будівельних норм (ГБН) В.2.3-0:2018 основними складовими елементами зупинок є:

- зупинковий майданчик;

- посадковий майданчик;

- автопавільйон або навіс з лавкою або лавками;

- пішохідні доріжки та тротуари з твердим покриттям від посадочного майданчика до вбиральні загального користування, пішохідного переходу, іншої зупинки, об`єктів сервісу;

- технічні засоби для організації та регулювання дорожнього руху;

- інженерні комунікації та елементи благоустрою згідно з ДБН Б.2.2-5 та відповідно до завдання на проектування.

Пунктом 3.2. ГБН визначено, що зупинковий майданчик - майданчик з твердим покриттям, влаштований для зупинки за межами проїзної частини автомобільної дороги.

Відповідно до п. 3.4 ГБН посадковий майданчик - майданчик з твердим покриттям призначений для очікування, посадки та висадки пасажирів маршрутного транспорту.

Згідно з п. 6.3.1 ГБН посадковий майданчик на зупинках повинно бути підвищено на 0,2 м над поверхнею зупинкового майданчику. Поверхня посадкового майданчику повинна мати тверде покриття на довжину не меншу довжини зупинкового майданчика та ширину не менше ніж 2 м. Відстань від конструкцій автопавільйону для пасажирів до крайки проїзної частини повинна бути не менше ніж 2 м.

Відповідно до розділу 33 Правил дорожнього руху «Дорожні знаки»:

5.45.1 «Пункт зупинки автобуса». Знак позначає початок посадкового майданчика автобуса, що рухається за встановленим маршрутом.

5.45.2 «Кінець пункту зупинки автобуса». Позначає кінець посадкового майданчика автобуса.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що відповідні дорожні знаки є елементами саме зупинки маршрутного транспорту, як і посадковий майданчик.

Водночас, диспозиція норми, установленої п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху дає підстави для висновку про заборону зупинки ближче 30 м саме від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а не власне зупинки маршрутних транспортних засобів, тоді як наявність дорожніх знаків це елемент саме зупинки маршрутних транспортних засобів, а не посадкових майданчиків.

Зазначена правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі №487/2179/17, адміністративне провадження №К/9901/6150/18.

Таким чином, зупинка громадського транспорту, що обладнана посадковим майданчиком, є такою, що відповідає вимогам ГБН, а отже належним чином встановлена.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (частини 2, 3 ст. 90 КАС України).

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Факт вчинення позивачем правопорушення підтверджується дослідженим у судовому засіданні безперервним відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, що автомобіль марки «Ford», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , був розташований неподалік посадкового майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, присутні на місці події особи, очевидці вказали поліцейському, що вказаний автомобіль припаркований саме ОСОБА_1 , після чого двоє чоловіків здійснили заміри відстані від заднього колеса вказаного автомобіля до посадкового майданчику, відстань становила 12 м 50 см.

З цього ж відеозапису вбачається і те, що ОСОБА_1 на зауваження поліцейського про порушення ним Правил дорожнього руху повідомив, що у випадку складення останнім на нього постанови, він теж має докази порушення Правил дорожнього руху самим поліцейським і викладе їх у соціальних мережах, а у подальшому ОСОБА_1 заперечив свою причетність до правопорушення, повідомивши, що він не є водієм автомобіля, та відмовився надавати на вимогу поліцейського документи, також ОСОБА_1 , користуючись положення ст. 63 Конституції України, відмовився надавати пояснення з приводу звинучення його у порушенні Правил дорожнього руху.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні дав показання про те, що 14 лютого 2024 року він був очевидцем того, як ОСОБА_1 припаркував автомобіль поблизу зупинку громадського транспорту, та саме ним (свідком) разом з ОСОБА_13 рулеткою було здійснено заміри відстані від цього автомобіля, а саме від заднього колеса автомобіля до зупинки громадського транспорту, і встановлено, що ця відстань становить 12 м 50 см. У момент зупинки ОСОБА_1 автомобіля неподалік автобусної зупинки він знаходився у 3-5 м біля вказаного автомобіля, автомобіль був розташований передньою частиною у сторону м. Ковель. У цей же день він з іншими колегами наводили порядок біля місцевої школи, і рулетку, якою здійснював заміри, взяв у завгоспа школи, рулетка починалася з позначки нуль. Після них працівник поліції через 10-15 хвилин теж здійснював замір відстані. ОСОБА_1 у цей день автомобілем їздив цілий день, ніхто інший з автомобіля останнього не виходив.

З показань у судовому засіданні свідка ОСОБА_3 вбачається, що 14 лютого 2024 року він бачив належний ОСОБА_1 автомобіль, який був стояв ближче 25-30 метрів від зупинки автобусів, але хто саме припаркував цей автомобіль він не бачив, оскільки на тому місці у цей момент не був. Проте у цей день зазначеним автомобілем їздив ОСОБА_1 . Він (свідок) їздив у цей день трактором, возив відрізане гілля та, мабуть, ОСОБА_1 поліцію викликав саме у зв`язку з тим, що здійснювалася обрізка дерев у селі.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показав, що він 14 лютого 2024 року особисто бачив, як ОСОБА_1 приїхав автомобілем і став цим автомобілем неподалік від автобусної зупинки. Він не бачив, щоб хтось ОСОБА_1 цим автомобілем возив, останній їздить цим автомобілем сам і досить часто. В той момент, коли ОСОБА_1 зупинився, то він (свідок) знаходився неподалік автомобіля. Саме ОСОБА_1 припаркувався автомобілем, і ці обставини він добре бачив. 14 лютого 2024 року ОСОБА_1 їздив цим же автомобілем цілий день. Після того як ОСОБА_1 припаркував автомобіль, то лише останній і виходив з цього автомобіля. Відстань від автомобіля до зупинки вимірював ОСОБА_4 ще з однією особою шкільною рулеткою, після чого оголосили результат вимірювання, який він точно не пам`ятає, як пригадує, то десь біля 12 м, а вже пізніше відстань вимірював працівник поліції.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_6 він не бачив хто саме припаркував автомобіль неподалік автобусної зупинки, однак разом з ОСОБА_14 вимірював відстань від транспортного засобу до зупинки рулеткою, яка була в останнього та належить школі.

Аналізуючи вищезазначені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення повністю доведено.

З урахуванням вищезазначених положень законодавства посадковий майданчик передбачає обов`язкову наявність і зупинкового майданчика. Вказані елементи дороги за своєю характеристикою однозначно видимі для учасників дорожнього руху.

За таких обставин, посилання позивача на те, що за відсутності дорожніх знаків 5.41.1-5.44 на ділянці посадки, остання не може вважатися такою, яка призначена для громадського транспорту, є безпідставними.

За структурою викладеної у пункті 15.9 «е» Правил дорожнього руху норми, об`єктивна сторона порушення полягає в зупинці транспортного засобу ближче 30 м саме від посадкових майданчиків, а не зупинки маршрутного транспорту. Водночас, лише коли посадковий майданчик, як елемент зупинки, відсутній, то вказана відстань вимірюється від дорожнього знака зупинки.

Саме така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 7 листопада 2019 року у справі №487/2179/17, адміністративне провадження № К/9901/6150/18.

Факт зупинки позивачем автомобіля на відстані менше 30 м від наявного на зупинці громадського транспорту посадкового майданчика підтверджується показаннями вищезазначених свідків, які чітко вказали на ОСОБА_1 як на особу, яка керувала автомобілем та здійснила зупинку, та які здійснювали вимірювання відстані, так і відеозаписом, з якого очевидно вбачається, що відстань від посадкового майданчика до автомобіля становить значно менше 30 м.

З урахуванням вищезазначених досліджених у судовому засіданні доказів, суд вважає безпідставними посилання представника позивача як на недоведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення на недостовірність приладу, яким здійснювалися заміри.

Таким чином, позивач зупинив автомобіль на відстані менше 30 м від наявного на зупинці маршрутного транспорту посадкового майданчика, чим порушив п. 15.9. «е» Правил дорожнього руху, за що його правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення, постанову ним про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування цієї постанови.

Інші доводи позивача та його представника не спростовують законності постанови поліцейського, яка оскаржується, та правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення у виді штрафу.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, - поліцейський офіцер громади СП Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Федорович Артур Олегович, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 818226 від 14 лютого 2024 року , - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного тексту рішення 7 червня 2024 року.

Головуючий:О.В. Антонюк