Справа № 520/14749/24
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 р. № 520/14749/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування повідомлення державного виконавця,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення про скасування повідомленням заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тетяни Заєць № 75125393/1-20.1 від 27.05.2024, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, в черговий раз незаконно повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що повідомлення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Тетяни Заєць № 75125393/1-20.1 від 27.05.2024, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, в черговий раз незаконно повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання, є протиправним, тому таке повідомлення підлягає скасуванню. Позивач вважає свої права порушеними, тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 відкрито провадження в даній адміністративній справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження на 11.06.2024 об 11:00 год. Запропоновано відповідачу подати до суду протягом п`яти днів з дня вручення йому ухвали відзив на позов та докази на обґрунтування відзиву, а також докази направлення відзиву позивачу та третій особі. Зазначено про обов`язок відповідача надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У судове засідання, призначене на 11.06.2024 об 11:00 год сторони не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від відповідача 11.06.2024 до суду через систему "Електронний суд" надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідачем зазначено, що рішеннями Харківського окружного адміністративного суду по справах № 520/25179/23 від 28.09.2023, № 520/16009/23 від 17.07.2023, № 520/36926/23 від 04.01.2024 адміністративні позови ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про скасування повідомлень задоволені, визнано протиправними та скасовано повідомлення Департаменту, якими стягувачу було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання. У зв`язку з вищенаведеним, відповідно до вимог ст. 26 Закону стягувач мав звернутися до Відділу із заявою про скасування повідомлень Департаменту, якими стягувачу було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання і відповідно відкриття виконавчого провадження. 20.05.2024 стягувачем повторно направлено заяву до Департаменту про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 року № 520/2199/23. 27.05.2024 вищезазначений виконавчий лист було повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону з повідомленням, що згідно ч. 2 ст. 6 Закону рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. На виконання вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (зі змінами), затверджений Порядок виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників. Так, Порядком 845 визначено, що рішення про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів з боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій). Просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступне.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 по справі №520/2199/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області, Міністерства соціальної політики України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області та Міністерства соціальної політики України щодо ненарахування та невиплати відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» і Постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 1992 року №258 «Про норми харчування та часткову компенсацію вартості продуктів для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» компенсації 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України, починаючи із 1 жовтня 2018 року по грудень 2022 року на підставі Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 та Рішень Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України і у справі Бурмич та інші проти України. Стягнуто на підставі Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 17 червня 2011 року у справі №2002/2-а-464/11 і Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України, яким задоволена заява ОСОБА_1 №4862 від 03.01.2013 року, а також Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 26 червня 2017 року у справі Бурмич та інші проти України (заява №46852/13 та ін.) з Управління соціального захисту населення Ізюмсь кої районної військової адміністрації Харківської області та Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України за період із 1 жовтня 2018 року по 31 груд ня 2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

З Автоматизованої системи "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що 17.05.2023 позивачу видано виконавчий лист № 520/2199/23.

Позивачем подано виконавчий лист № 520/2199/23 від 17.05.2023 для виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України неодноразово виносилися повідомлення, якими виконавчий лист повертався стягувачу без прийняття до виконання. Такі повідомлення були оскаржені позивачем у судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №520/16009/23, що набрало законної сили 09.10.2023, визнано протиправним та скасовано повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України №76734/82751-31-23/20.30.1 від 14.06.2023, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 у справі №520/25179/23, що набрало законної сили 10.01.2024, вдруге визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Савки Л.О. №72507647/27 від 17.08.2023, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 у справі №520/36926/23, що набрало законної сили 06.05.2024, втретє визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюк Р.А. від 11.12.2023, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання.

Заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №75125393/1-20.1 від 27.05.2024 на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Вважаючи протиправним повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання №75125393/1-20.1 від 27.05.2024, винесене заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 , позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 14 КАС України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо, зокрема, виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Статтею 2 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі Закон № 4901-VI) передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Виконання рішення суду про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду, що гарантовані державою, відповідальним виконавцем якої він є (ч. 1 ст. 3 Закону № 4901-VI).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих, зокрема, судами, визначається Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2021 № 845 (далі Порядок № 845).

Відповідно до п. 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

З повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання № 75125393/1-20.1 від 27.05.2024 вбачається, що підставою для повернення виконавчого документа відповідач вказує те, що виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, посилаючись при цьому на п. 9 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 по справі №520/2199/23, на підставі якого видано 17.05.2023 виконавчий лист, стягнуто з Управління соціального захисту населення Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області та Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 компенсацію 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними Міністерством охорони здоров`я України за період із 01.10.2018 по 31.12.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Тобто, у виконавчому листі не визначено конкретної суми, яка підлягає стягненню.

У свою чергу, з системного аналізу Закону № 4901-VI та Порядку № 845 вбачається, що казначейство не наділене повноваженнями щодо самостійного визначення такої суми. Державна казначейська служба України вправі тільки в межах відповідних бюджетних призначень стягнути визначені у судовому рішенні кошти шляхом їх списання з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду і можливе тільки у разі стягнення коштів з боржника-державного органу.

Крім того, суд зазначає, що спірне повідомлення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС ОСОБА_2 № 75125393/1-20.1 від 27.05.2024, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання, що є предметом оскарження в цій справі, містить аналогічні підстави для повернення виконавчого документа, що й попередні повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України № 76734/82751-31-23/20.30.1 від 14.06.2023, № 72507647/27 від 17.08.2023 та без номера від 11.12.2023, якими ОСОБА_1 , як стягувачу, було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання. Такі повідомлення були предметом оскарження в рамках судових справ № 520/16009/23, № 520/25179/23 та №520/36926/23.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 у справі №520/16009/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано повідомлення Департаменту ДВС №76734/82751-31-23/20.30.1 від 14.06.2023, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2023 у справі №520/25179/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.01.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано повідомлення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Савки Л.О. № 72507647/27 від 17.08.2023, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 у справі №520/36926/23, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2024, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано повідомлення головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Борисюк Р.А. від 11.12.2023, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання.

Так, у зазначених судових рішеннях було надано оцінку доводам Департаменту ДВС стосовно того, що зазначений вище виконавчий лист підлягає виконанню органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також доводам про невідповідність виконавчого листа № 520/2199/23 від 17.05.2023 вимогам до виконавчого документа, передбаченим статтею 4 Закону №1404-VIII.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

За правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судовими рішеннями по справі № 520/16009/23, № 520/25179/23 та № 520/36926/23 було встановлено, що виконавчий лист № 520/2199/23 від 17.05.2023 відповідає вимогам до виконавчого документа, передбаченим статтею 4 Закону №1404-VIII та спростовано доводи Департаменту ДВС, що вищезазначений виконавчий лист підлягає виконанню органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Судове рішення по справі № 520/2199/23 набрало законної сили та в силу ст. 380 КАС України є обов`язковим для всіх учасників справи, зокрема, виконавчої служби.

Таким чином, суд зауважує, що повторне повернення відповідачем виконавчого листа №520/2199/23 від 17.05.2023 без прийняття до виконання згідно оскаржуваного в даній справі повідомлення №75125393/1-20.1 від 27.05.2024 з аналогічних підстав, що й раніше прийняті повідомлення № 76734/82751-31-23/20.30.1 від 14.06.2023, № 72507647/27 від 17.08.2023 та без номера від 11.12.2023, що були скасовані в судовому порядку в рамках судових справ №520/16009/23, №520/25179/23 та № 520/36926/23 відповідними судовими рішеннями, що набрали законної сили, є очевидно протиправним.

Зважаючи на вищевказане, суд дійшов висновку, що оскаржуване повідомлення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_2 № 75125393/1-20.1 від 27.05.2024 є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України зазначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 6-9, 241-243, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, буд. 13,м. Київ,01001, ) про скасування повідомлення державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Заєць Тетяни Ігорівни № 75125393/1-20.1 від 27.05.2024, яким ОСОБА_1 , як стягувачу, повернутий виконавчий документ без прийняття до виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН