Справа № 165/1445/24
Суддя: Василюк А. В.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 165/1445/24
Провадження № 2-а/165/16/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2024 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді Василюка А.В.
за участю секретаря Навроцької М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення
ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Нововолинської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 березня 2024 року отримала постанову NV №003709-пр виконавчого комітету Нововолинської міської ради про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП, з якої вбачається, що особа, яка керувала о 16:43 год. по бульвару Шевченка у м. Нововолинську транспортним засобом марки «Skoda Yeti», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила правила зупинки, здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів від місця виїзду з прилеглої території та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п. 15.9 «и» ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.
Ознайомившись із вказаною постановою, позивач вважає її незаконною, необґрунтованою, а сам факт притягнення її до адміністративної відповідальності безпідставним.
Особа, яка проводила розгляд справи, не представилася, не ознайомила позивача з її правами до початку розгляду справи. У відповідності до статті 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
В повідомленні зазначалося посада та ПІБ особи, яка розглядатиме справу: Головний спеціаліст відділу оперативного реагування управління муніципальної варти ОСОБА_2 . Розглядала справу працівниця, яка очевидно не є ОСОБА_2 . Постанова підписана ОСОБА_2 , яка під час розгляду справи не перебувала в приміщенні і не здійснювала розгляд справи. У відповідності до ч.9 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу. В повідомленні вказувалось, що справу розглядатиме ОСОБА_2 , але розглядала інша працівниця. Підписувати постанову після розгляду справи прийшла ОСОБА_2 , яка не представлялася і документи, що посвідчують повноваження, не пред`явила.
Позивач зазначає, що у відповідності до статті 283 КУпАП постанова повинна містити:
найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;
дату розгляду справи;
відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;
опис обставин, установлених під час розгляду справи;
зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;
прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Позивач вважає, що всупереч нормам статті 283 КУпАП, в постанові неправильно зазначено його місце проживання, хоча вона надавала інформацію. Вказано АДРЕСА_1 . Правильним буде: квартира 94. Також не вказано марку, модель приладу, яким вимірювалась відстань. Зазначено, що «вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром».

Позивач вважає, що у разі відсутності у постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення (постанова КАС ВС у справі №524/9716/16-а від 13.02.2020).

Позивач вказує, що у постанові зазначено, що місце скоєння правопорушення: бульвар Шевченка, 9 у місті Нововолинську. Однак, місцем, яке зображене на фотографіях з автомобілем SKODA YETI АС3887НВ, є бульвар Шевченка, 7 в місті Нововолинську. На фотографії зображено автомобіль навпроти входу до Нововолинського відділення Управління ПФУ, місцезнаходженням якого є бульвар Шевченка, 7 в місті Нововолинську.

Також вказує, що позивач порушила правила зупинки.

Зазначає, що п.1.10 Правил дорожнього руху, зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо). Зупинка являє собою навмисне припинення руху автомашини тривалістю до 5 хвилин. Обов`язкова умова зупинки необхідність навантаження або вивантаження товарів або посадки і висадки пасажирів.

Якщо виконується зупинка, то як правило водій залишається за кермом. Так як було залишене повідомлення на лобовому склі автомобіля, то це підтверджує, що водій в автомобілі не перебував. Рух автомобіля був припинений більше ніж на 5 хвилин і не для висадки чи посадки пасажирів. Таким чином, не можна зазначати, що було порушено правила зупинки.

Також зазначає, що на підтвердження замірів відстані відповідачем надано в якості доказів фото автомобіля з трьох ракурсів. На першому фото видно автомобіль і не видно виїзду з прилеглої території. Пристрій BOSCH показує відстань 4,357 м, але з якої точки здійснюється замір не видно. Про даний пристрій відсутня інформація в постанові. На іншому фото є зображення автомобіля спереду, вказано координати певні і наближена відстань 3,79 м. Враховуючи, що довжина автомобіля складає 4,223 м, очевидним є те, що замір відстані від краю автомобіля до виїзду з прилеглої території є неправильним, оскільки в такому разі ця відстань мала б становити 3,79 - 4,223 = 0,43м, що не узгоджується з зазначенням на фото.

Крім того, з усіх фото жодним чином не можна встановити як саме здійснювався цей замір, від якої точки був початок заміру і у якій точці було його закінчення.

Позивач вважає, що єдиним доказом у даній справі є фотознімки, виконані уповноваженою особою управління муніципальної варти, які є неналежними доказами з наведених вище підстав. Інших доказів, які відповідали критеріям їх належності та допустимості, відповідачем, на момент винесення оскаржуваної постанови, не надано, а тому оскаржувану постанову не можна вважати законною.

Також вважає, що суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зазначає, що сам по собі опис обставин адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того, вважає, що працівник управління муніципальної варти Виконавчого комітету Нововолинської міської ради не має повноважень фіксувати порушення зупинки транспортного засобу.

Рішенням Нововолинської міської ради від 17.02.2022 №11/44 затверджено «ПОЛОЖЕННЯ» про управління муніципальної варти виконавчого комітету Нововолинської міської ради» в новій редакції.

Згідно пунктів 1.1.-1.3. Положення «Управління муніципальної варти виконавчого комітету Нововолинської міської ради (далі Управління) є виконавчим органом Нововолинської міської ради.

Управління у своїй діяльності підзвітне і підконтрольне міській раді, підпорядковане її виконавчому комітету, міському голові та заступнику міського голови згідно розподілу обов`язків.

Управління є юридичною особою, вправі володіти відокремленим майном, може набувати майнові і немайнові права та обов`язки, а також виступати позивачем або відповідачем в судових інтересах від свого імені».

В пункті 2.2. Положення визначено основні завдання Управління. Підпункт. 2.2.1.4. передбачає завдання: «Здійснення контролю за паркуванням автотранспорту згідно Правил дорожнього руху та Правил благоустрою».

Розділ ІІІ Положення визначає повноваження Управління.

П.3.1.3. Положення визначає одним із повноважень: «Складання адміністративних протоколів за порушення законодавства з питань благоустрою, незаконної торгівлі, паркування транспортних засобів у невстановлених місцях, розташування незаконних об`єктів на території населених пунктів Нововолинської міської територіальної громади згідно чинного законодавства та інші види протоколів, передбачених чинним законодавством».

П.3.4.2.Викликати громадян і службових осіб у справах про адміністративні правопорушення та у зв`язку з матеріалами, що знаходяться у провадженні Управління і відбирати у них письмові або усні пояснення.

П.3.4.3. Складати протоколи про адміністративні правопорушення, акти обстеження місця порушення та провадити заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, які віднесені до їх компетенції.

3.4.15. Фіксувати виявлені правопорушення та складати протоколи про адміністративні правопорушення на громадян та службових, посадових осіб суб`єктів господарювання, установ, організацій незалежно від форм власності в межах компетенції та порядку передбачених чинним законодавством.

Позивач вважає, що із змісту завдань та повноважень, які покладаються на Управління згідно Положення, працівники управління уповноважені контролювати і фіксувати паркування автотранспорту. Поняття «паркування» і «зупинка» не є тотожними.

Паркування - розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування. Місце для паркування - місце стоянки одного транспортного засобу на майданчику для паркування, позначене дорожньою розміткою відповідно до Правил дорожнього руху.

КУпАП у статті 14-2 визначено відповідальність за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Стаття 152-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів.

Зазначає, що працівники управління муніципальної варти Виконавчого комітету Нововолинської міської ради не мають повноважень щодо фіксування правопорушень, зокрема таких як порушення правил зупинки/стоянки. Відповідно вони не наділені повноваженнями здійснювати розгляд таких справ.

Постановою КМУ від 13 січня 2016 року №94 затверджено Технічний регламент законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки. Цей Технічний регламент встановлює вимоги, яким повинні відповідати засоби вимірювальної техніки, які призначені для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засоби вимірювальної техніки), коли вони надаються на ринку та/або вводяться в експлуатацію для виконання завдань, пов`язаних з вимірюваннями.

Перелік засобів вимірювальної техніки, призначених для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології, на які поширюється дія Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки включає групу приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації: вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні; вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні.

Відповідність засобів вимірювальної техніки цьому Технічному регламенту повинна засвідчуватися шляхом нанесення на них знака відповідності та додаткового метрологічного маркування, передбачених у пунктах 58-70 цього Технічного регламенту. Знак відповідності і додаткове метрологічне маркування повинні бути помітними, розбірливими та не повинні стиратися, бути нанесені на засоби вимірювальної техніки або на табличку з технічними даними. У разі коли це є неможливим або невиправданим через характер засобів вимірювальної техніки, таке маркування повинно наноситися на супроводжувальну документацію та пакування, якщо таке є .

На засоби вимірювальної техніки повинні наноситися такі написи:

1) зареєстроване комерційне найменування чи зареєстрована торговельна марка (знак для товарів і послуг);

2) відомості про їх характеристики точності.

А також у разі потреби:

3) дані про умови експлуатації;

4) границі вимірювань;

5) діапазон вимірювань;

6) ідентифікаційне маркування;

7) номер сертифіката перевірки типу.

На засіб вимірювальної техніки має бути складена декларація про відповідність.

Постановою КМУ від 4 червня 2015 р. № 374 «Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці» визначено, що прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації: вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні; вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні підлягають періодичній повірці.

Станом на дату подання позовної заяви позивачу не надали сертифікати чи декларації відповідності на засоби вимірювальної техніки, які використовувались працівниками муніципальної варти.

Вважає, що при винесенні постанови не доведено належним і допустимими доказами винуватість у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. При тому, постанова винесена без наявних повноважень і з порушення норм, передбачених КУпАП.

Позивач вказує, що згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268; рішення у справі «Баришевський проти України», заява № 71660/11, пункт 95; рішення у справі «Двойних проти України», заява №72277/01, пункт 80; рішення у справі «Меріт проти України», заява №66561/01, пункті 88). Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Позивач ОСОБА_1 зазнача суми судових витрат: позивач поніс судові витрати у вигляді сплати судового збору (оригінал платіжного документу про плату судового збору додається до позовної заяви) у розмірі 605,60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., зокрема за підготовку позовної заяви, за підготовку відповіді на відзив на позовну заяву, у разі необхідності. Орієнтовна сума понесених витрат судових становить 2605,00грн.

Також зазначив, що документи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані у встановлені строки.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила його задоволити. Документів, на підтвердження судових витрат, крім квитанції про сплату судового збору у розмірі 605,60 грн. (а.с.5), не надала.

Представник відповідача Дицьо І.Ю. у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, подав до суду письмову заяву, у якій просить розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача, просив відмовити у задоволенні позову (а.с.36).

Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає таке.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії NV №003709-пр виконавчого комітету Нововолинської міської ради про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн. (а.с.7 зворот).

Згідно із ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку відповідачем при винесені постанови не було заслухано і враховано пояснень позивача, тому виникає сумнів щодо об`єктивності та правомірності винесеної щодо позивача постанови.

Позивач заперечує свою причетність до вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності дій суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача на заперечення обставин вказаних у оспорюваній постанові, а у судовому засіданні не здобуто доказів, які в спростовували твердження позивача, які суд приймає до уваги як належні і допустимі.

Отже, з врахуванням наданих суду доказів і норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що наявність складу правопорушення в діях позивача, жодними доказами не доведена.

Стаття 7 КАС України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може грунтуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.122 КУпАП відповідачем не з`ясовано всіх фактичних обставин справи, а тому вважає за необхідне скасувати постанову NV №003709-пр Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 22 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 грн., тому вказану постанову слід скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Щодо відшкодування з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат в частині сплати судового збору, суд вважає за необхідне відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Нововолинської міської ради на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.

В частині відшкодування з бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 2000 грн., суд у цій частині позову відмовляє, оскільки позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу щодо понесенням ним таких витрат.

Керуючись ст.3, ст.9, ст.72, ст.73, ст.77, ст.19, ст.242, ст.243, ст.246, ст.286 КАС України, на підставі ч.3 ст.122 КУпАП, суд

ухвалив:

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову серії NV №003709-пр виконавчого комітету Нововолинської міської ради, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 680 (шістсот вісімдесят) грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Нововолинської міської ради на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк