Справа № 520/4102/24
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 р. Справа № 520/4102/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо неналежного розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.11.2023 року про призначення пенсії по інвалідності державного службовця;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 про призначення пенсії по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ Про державну службу, та прийняти відповідне рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне. ОСОБА_1 з 18.10.2023 є інвалідом ІІ групи згідно довідки МСЕК від 18.10.2023 серії ААГ №310107. 03.11.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення та здійснення нарахування пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Разом із заявою надано копії відповідних документів. Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.11.2023 року № 32933-36796/Г-03/8-2000/2 повідомлено позивача, що призначення пенсій по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачено. Не погоджуючись з тим, що пенсійним органом не прийнято рішення за результатами розгляду заяви від 03.11.2023 року, а надано відповідь листом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до його Електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" та ним отримана, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Через канцелярію суду представником відповідача надано відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві.

Через систему "Електронний суд" представником позивача надіслано відповідь на відзив, в якій підтримано правову позицію, викладену у позові.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 18.10.2023 встановлено ІІ групу інвалідності гідно довідки МСЕК до акта огляду медико - соціальної експертної комісії від 18.10.2023 серії 12 ААГ №310107.

Згідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 20.12.2023, позивач отримує пенсію по інвалідності.

03.11.2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення та здійснення нарахування пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ, в якій також просив зарахувати стаж державної служби з 14.08.1995 по 06.11.2015 згідно записів його трудової книжки.

Розглянувши вищевказану заяву, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.11.2023 року №32933-36796/Г-03/8-2000/2 фактично відмовлено позивачу у призначенні пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІ.

Свою відмову відповідач мотивував тим, що відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII, який набув чинності з 01.05.2016, визначено право на одержання пенсій державних службовців які досягай встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності стажу державної служби не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, також особи, які мають менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. З 01.05.2016 призначення пенсій по інвалідності відповідно до Закону України Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII не передбачено.

Відповідно до частини другої статті 24 та статті 40 сікону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в редакції, чинній з 01.10.2017, у разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу та заробітної плати, зокрема, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), страховий стаж після 01.01.2004 та заробітна плата з 01.07.2000 обчислюються на підставі довідок про проходження військової служби та про нараховані ми грошового забезпечення та сплачені страхові внески.

До страхового стажу роботи не зараховано: період служби в органах внутрішніх справ згідно трудової книжки НОМЕР_2 Щ 29.08.2011 року з 01.01.2004 по 06.11.2015, оскільки відсутня довідка про нараховані суми грошового забезпечення та сплачені страхові внески, копію витягу про походження служби № 2/89 від 18.04.2023 року не прийнято до розгляду, оскільки сканкопію документу про стаж надано не з оригіналу документу; період отримання допомоги по безробіттю згідно трудової книжки НОМЕР_2 злі 29.08.2011 року з 11.05.2016 по 04.12.2016, оскільки відсутні індивідуальні відомості на застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Не погоджуючись з тим, що пенсійним органом не прийнято рішення за результатами розгляду заяви про призначення пенсії державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" та вважаючи, що наявні підстави для повторного розгляду заяви, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

По суті спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Положеннями пункту 1.1 розділу І "Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії" Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (далі - Порядок № 22-1) визначено, що заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви (пункти 1.7 та 1.8 розділу І Порядку № 22-1).

Пунктом 4.1 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший визначаються розділом ІІ вказаного Порядку № 22-1.

Пунктами 4.1 та 4.3 розділу IV Порядку № 22-1 визначено, що заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Отже, за результатами розгляду заяви та поданих документів пенсійним органом в обов`язковому порядку приймається рішення у визначений Порядком строк.

Проте, розглянувши заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю", рішення по суті питань, викладених в заяві, Головним управлінням ПФУ в Харківській області не приймалося. Тобто заяву позивача пенсійним органом розглянуто без додержання вимог пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що листом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.11.2023 року №32933-36796/Г-03/8-2000/2 надано відповідь на заяву позивача від 03.11.2023 року, оскільки такий лист за своєю суттю не є рішенням в розумінні пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1.

Враховуючи, що по суті питань, викладених в заяві ОСОБА_1 від 03.11.2023 року, Головним управлінням ПФУ в Харківській області відповідного рішення не приймалося згідно пункту 4.3 розділу IV Порядку № 22-1, відповідь надано у формі листа від 28.11.2023 року №32933-36796/Г-03/8-2000/2, з метою належного способу захисту прав позивача суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю" та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю" та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

Решта позовних вимог не підлягає задоволенню.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

В заявленому клопотанні представник позивача просив суд з відповідача судові витрати та витрати на професійно правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 6 ст. 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", визначено, що інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення; представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Таким чином, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань, складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року по справі № 820/4263/17.

Судом встановлено, що між адвокатом Івахгненко М.А. та клієнтом Голубовим С.Г. складено договір №1/02/24 про надання правової допомоги від 13.02.2024 року, за умовами якого Адвокат зобов`язується протягом визначеного в договорі терміну надавати Клієнту за винагороду (гонорар) юридичні послуги зі складання процесуальних документів, представництва та захисту його прав і законних інтересів в системі загальних судів України, зокрема, справи щодо призначення пенсії по інвалідності державного службовця.

Розділом 5 договору визначено розмір оплати праці (гонорару) у фіксованому розмірі, який складає 6000,00 грн.

До суду надано Детальний опис виконаних робіт адвокатом та здійснених ним витрат часу для надання правничої допомоги від 27.03.2024, в якому зазначено: перелік послуг, загальну вартість послуг 6000,00 грн., витрачено часу 7 год.

Адвокатом виставлено Клієнтові рахунок для сплати првничої допомоги адвоката від 27.03.2024 на суму 6000,00 грн. та із зазначенням реквізитів для перерахунку вказаної суми.

Щодо доказів оплати понесених витрат, суд зазначає, що пунктом 2 частини 3 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Також, згідно ч.2 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21, що враховується судом при вирішенні питання відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

Також, Верховний Суд в постанові від 03 березня 2021 року у справі №640/18964/17 зазначив, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Відповідь на відзив, в якому заявлено клопотання про відшкодування судових витрат на правничу допомогу за рахунок відповідача 6000,00 грн., були надіслані відповідачу до його Електронного кабінету в підсистемі "Електронний суд" та ним отримані, що підтверджується квитанцією №813547 від 28.03.2024.

Отже, відповідач був обізнаний про намір позивача отримати відшкодування витрат на правничу допомогу, однак не вчинив жодних дій щодо висловлення заперечень стосовно заявленого до стягнення розміру витрат на правничу допомогу.

Проте, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано доказів, як і не зазначено обставин, які б спростували співмірність заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу із обсягом виконаних адвокатом робіт.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

В той час, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (постанова Верховного Суду від 15 лютого 2022 року у справі №280/569/21).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Вищевказаний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного суду, висловленою в постанові від 23.04.2019 року по справі №826/9047/16.

На підставі вищевикладеного, а також враховуючи суть виконаних послуг в рамках договору про надання правової допомоги, характер самого спору, часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.

Таким чином, клопотання про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса: майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.11.2023 року "Про призначення, нарахування та виплату пенсії по інвалідності державному службовцю" та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ().

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.