Справа № 296/11106/23
Суддя: Анциборенко Н. М.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Головного управління Національної поліції у Житомирській області і просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №564124 від 21.10.2023 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 21.10.2023 року поліцейським СРПП ВП №5 Житомирського РУП старшим сержантом поліції Хоменком І.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №564124, якою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 510, 00 грн.

У вищевказаній постанові зазначено, що 21.10.2023 року об 09 год 38 хв позивач керував транспортним засобом ВАЗ 21103, р.н. НОМЕР_1 в селі Облітки по вул. Центральна та під час зупинки не увімкнув світловий покажчик повороту, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб, чим порушив п.п.2.1.а, 2.10, 2.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення.

Однак позивач своєї вини не визнає, вважає, що у його діях не було ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.2 ст.122 КУпАП, а відтак вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого вказаними статтями було протиправним та необгрунтованим рішенням працівника поліції, оскільки 21.10.2023 року у період часу із 05.00 до 12.00 год позивач разом із друзями знаходився на риболовлі на водоймі в селі Облітки Радомишльського району Житомирської області.

Близько 09.30 год до позивача підійшли працівники поліції і попросили документи, які посвідчують особу.

У процесі спілкування поліцейський повідомив, що якщо він не пред`явить документи то його буде доставлено до райвідділу поліції.

Після цього поліцейські продовжували створювати конфліктну ситуації та вимагати пред`явлення документів, які посвідчують його особу, а також вимагали повідомити хто саме і коли приїхав до водойми на автомобілі ВАЗ 21103, р.н. НОМЕР_1 , який в цей час стояв неподалік від позивача. Поліцейські зазначили, що вказаний автомобіль не задовго до цього порушував правила ПДР.

Позивач неодноразово зазначав поліцейським, що не має жодного відношення до вказаних подій.

У подальшому після встановлення особи та надання позивачем пояснень поліцейські зазначили, що на нього буде складено постанова за те, що він не пред`явив водійське посвідчення. На що позивач повідомив, що незобов`язаний щось пред`являти крім паспорту, оскільки не має до автомобіля відношення.

Після цього поліцейські знову почали стверджувати, що такий самий автомобіль за годину до цього порушував правила ПДР. На що позивач неодноразово знову намагався пояснити поліцейському, що ніяким автомобілем він не керував і йому взагалі невідомо хто і коли за годину до цього міг порушувати правила дорожнього руху.

У процесі спілкування він неодноразово вимагав у працівників поліції надати хоча б якісь докази (фото-відео), що такий самий автомобіль за годину до цього порушував правила ПДР і що саме позивач був за його кермом, однак, позивачу в цьому було відмовлено.

У подальшому для позивача стало повною несподіванкою, що працівники поліції склали на нього постанову, що він не мав при собі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, водійських прав та не увімкнув показчик повороту при зупинці, чим скоїв адміністративне правопорушення.

Такі дії поліцейського свідчать про його упередженість та необ`єктивність.

Поліцейський ОСОБА_2 з метою проведення профілактичної бесіди та роз`яснення позивачу обов`язку пред`явлення документів для встановлення його особи зазначив, що він нібито керував транспортним засобом ВАЗ 21103 і він як поліцейський відповідно до Закону України "Про національну поліцію" має право та підставу вимагати у нього пред`явити документи, передбачені п.2.4 ПДР України.

Водночас позивач інспектору поліції зазначив, що ним не доведено належними і допустимими доказами факту керування транспортним засобом і його вимога про пред`явлення документів, в т.ч. посвідчення водія - є необґрунтованою.

Зазначає, що автомобілем ВАЗ 21103 він не керував, а просто лише ловив на ставку рибу.

Позивач поліцейському зазначав, що ним не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР та керування транспортним засобом і його вимоги, у тому числі щодо можливого притягнення до адміністративної відповідальності та накладення штрафу будуть незаконними.

Також у процесі спілкування із поліцейським та через його упередженість позивач неодноразово наполягав, що бажає скористатися правовою допомогою та адвокатом під час розгляду адміністративного правопорушення, однак, поліцейським не було вжито жодних дій щодо надання йому можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.

Поліцейський порушив права позивача та порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є окремою підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що поліцейський знехтував даною вимогою чинного законодавства. Зокрема, обставини справи досліджувались упереджено та одноособово.

Працівник поліції взагалі не надав позивачу жодного доказу того, що він порушив ПДР та/або керував транспортним засобом.

Крім того, зазначає, що відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, однак, вимог щодо вчинення зазначених дій поліцейським виконано не було.

Вважає, що у його діях не було складу адміністративного порушення, а постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №564124 від 21.10.2023 року є необгрунтованою, безпідставною та такою, що грубо порушує норми чинного законодавства України, тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене позивач просить позов задовольнити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.14).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.16).

Представник відповідача подав відзив на адміністративний позов (а.с.20-24) та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необгрунтованими, оскільки зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 21.10.2023 о 09 год 38 хв керував транспортним засобом ВАЗ 21103 в селі Облітки по вул. Центральна та під час зупинки не увімкнув правий покажчик повороту, не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб, чим порушив ПДР України.

У зв`язку з порушенням вищевказаних норм поліцейським СРПП ВП №5 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст122, ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

У даному випадку позивач порушив ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила), відповідно до яких водій повинен мати при собі та пред`явити поліцейському відповідні документи, користуватись покажчиками поворотів при зміні напрямку руху.

Факт керування водієм транспортним засобом та порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейських та відео реєстратора службового автомобіля.

При перегляді відеозаписів з нагрудної камери працівників поліції зафіксовано, що після зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 останньому було повідомлено про причину зупинки його транспортного засобу. Крім того, на вимогу працівників поліції останній не надав посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційні документи на транспортний засіб аргументуючи це тим, що він вказані документи залишив вдома.

Положеннями чинного законодавства закріплений безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особи, яка керує ним, мати при собі посвідчення водія, реєстраційні документи на транспортний засіб та страховий поліс (сертифікат).

Отже, оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №564124 від 21.10.2023 винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, цей факт підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо - транспортних пригод та їх наслідків доказів неправомірного притягнення позивача до адміністративної відповідальності суду надано не було.

Доказом встановлення вини позивача у порушенні Правил дорожнього руху є винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення, відео докази, Тому особа, яка вчинила проступок, повинна нести адміністративну відповідальності враховуючи принцип невідворотності, який передбачає неминучість настання адміністративної відповідальності для особи, яка вчинила адміністративний проступок.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Позивачу роз`яснено строки сплати штрафу, порядок оскарження постанови та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Позивач відповідно до ст.268 КУпАП мав можливість на місці ознайомитись із усіма наявними матеріалами справи, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу, тому позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках, про що поставив власний підпис в постанові. Даний факт також зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського.

Слід також зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок у даному випадку патрульного поліцейського забезпечувати правопорушнику на місці розгляду адміністративної справи правовою допомогою шляхом надання йому фахівця в області права. Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду, яким позивач скористався.

Отже, аналіз матеріалів справи свідчить про дотримання працівниками поліції порядку прийняття постанови з роз`ясненням суті скоєного адміністративного правопорушення, наданням (роз`ясненням) позивачу його прав, можливості подання заперечень (клопотань), залучення спеціаліста в галузі права (адвоката).

Крім того, зазначає, що хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак, це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Твердження позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не є суттєвими для вирішення справи, а позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, отже підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 21.10.2023 року поліцейським СРПП ВП №5 Житомирського РУП сержантом поліції Хоменком І.О. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №564124 у вигляді штрафу у розмірі 510, 00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, а саме за те, що позивач 21.10.2023 о 09 год 38 хв у селі Облітки по вул. Центральній керував транспортним засобом та під час зупинки не увімкнув світловий показчик повороту п.п.9.2; не мав при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного свідоцтва на транспортний засіб, чим порушив п.п.2.1.а, 2.1.б, 2.4 Правил дорожнього руху України (а.с.8).

На підтвердження правомірності свого рішення представник відповідача до відзиву на позовну заяву додав диск, який містить відеофіксацію події (а.с.27).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.9.2 ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: а) перед початком руху і зупинкою; б) перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно ч.2 ст.36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина четверта статті 116-2, стаття 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша і п`ята статті133,частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, стаття 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.09.2019 року у справі №127/19283/17.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим як вбачається з відеозапису портативного реєстратора службового автомобіля та на грудної камери працівника поліції позивач відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб для перевірки на вимогу працівника поліції аргументуючи це тим, що забув їх вдома, що вказує на правомірність притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18.07.2019 року у справі №216/5226/16-а зазначено, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського якщо він не відображає відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність винесення постанови.

Натомість відеозапис, наданий суду відповідачем, містить саме відомості про вчинення позивачем правопорушення.

З урахуванням зазначеного відповідачем обґрунтовано та законно прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Таким чином суд приходить до висновку, що підстави для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії БАД №564124 відносно ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 241-247, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ,

проспект Миру, в/ч 68979

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Житомирській області,

м. Житомир, вул. Старий Бульвар, буд.5/37

Суддя Н.М. Анциборенко