Справа № 620/18255/23
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/18255/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 11.09.2023 №98 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з моменту звернення, а саме з 05.01.2023.

В обгрунтування позову зазначив, що відповідач, в оскаржуваному рішенні, зазначає, що він виконав рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023, але до стажу роботи не зарахував період з 11.10.2017 по 05.01.2023, що суперечить вищевказаному рішенню суду та його листу від 09.10.2023.

Суд ухвалою від 22.02.2024 (суддя Поліщук Л.О.) відкрив провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. На підставі розпорядження від 10.04.2024 №121 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Житняк Л.О. В подальшому, ухвалою від 12.04.2024 справу прийнято до провадження судді Житняк Л.О.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

05.01.2023 ОСОБА_1 звернувся з заявою до ГУ ПФУ в Чернігівській області про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 13.01.2023 №98 відмовлено позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки не зараховано стаж роботи відповідно до довідки від 05.01.2023 №1, до стажу на посаді, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, довідка оформлена неналежно, не відповідає Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній», не містить інформації щодо переведення на іншу роботу, перебування у відпустці без збереження заробітної плати, що є порушенням пункту 20 Постанови №637.

Вважаючи протиправним дії відповідача щодо прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у справі №620/2387/23 позовні вимоги було задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у ДП «Борзнарайагролісгосп» з 20.04.2010 по 05.01.2023 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у справі №620/2387/23, відповідач повторно розглянув заяву позивача та прийняв рішення від 11.09.2023 №98 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

В обгрунтування рішення відповідач послався на пункт 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначив, що право виходу на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, вислуга років яких на відповідних посадах становить станом на 11.10.2017 не менше 12 років 6 місяців.

Також зазначено, що до страхового стажу не зарахований період проходження військової служби з 22.05.1983 по 21.05.1985, оскільки дата народження заявника не відповідає паспортним даним. Крім цього, період роботи у ДП «Борзнарайагролісгосп» з 20.04.2010 по 05.01.2023 зараховано з 20.04.2010 по 10.10.2017.

Зазначено, що стаж роботи, який дає право на пенсію за вислугу років станом на 11.10.2017 становить 7 років 5 місяців 21 день.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним, з огляду на що, звернувся до суду з даним позовом.

Так у відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Згідно з пунктом 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Відповідно до пункту 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» набрав чинності 11.10.2017.

Тобто пенсія за вислугу років згідно із нормами Закону № 1788ХІІ призначається за умови наявності у особи станом на 11.10.2017 визначеного цим законом страхового і спеціального стажу.

Відповідно до статті 1 Закону №1788-ХІІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 2 Закону №1788-XII передбачено, що за цим Законом призначаються, зокрема, трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до статті 51 Закону №1788-ХІІ, пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятим на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.

Право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: робітники і майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання (стаття 52 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту «в» статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, робітники, майстри (у тому числі старші майстри), безпосередньо зайняті на лісозаготівлях і лісосплаві, включаючи зайнятих на обслуговуванні механізмів і обладнання, - за списком професій, посад і виробництв, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п`ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у справі №620/2387/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у ДП «Борзнарайагролісгосп» з 20.04.2010 по 05.01.2023 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, виконання рішення суду має здійснюватися з урахуванням висновків, викладених в ньому.

Як вбачається з зазначеного рішення, суд дійшов висновку, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи та підтверджує проходження строкової військової служби позивача у оскаржений період, а також суд не встановив жодних виправлень, підчищень тощо у трудовій книжці позивача. Тобто позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірний період роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства. Також дійшов висновку, що подані позивачем документи в сукупності підтверджують наявність спеціального трудового стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, згідно записів у трудовій книжці від 22.04.2005 НОМЕР_1 . Незважаючи на подані позивачем документи, що підтверджують у нього наявність спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, відповідач протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, період роботи у ДП «Борзнарайагролісгосп» з 20.04.2010 по 05.01.2023 - згідно записів у трудовій книжці від 22.04.2005 НОМЕР_1 .

Як встановлено судом в межах даної справи №620/18255/23, на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 02.06.2023 у справі №620/2387/23, відповідач повторно розглянув заяву позивача та прийняв рішення від 11.09.2023 №98 щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

В обгрунтування рішення відповідач послався на пункт 2-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зазначив, що право виходу на пенсію за вислугу років незалежно від віку мають особи, вислуга років яких на відповідних посадах становить станом на 11.10.2017 не менше 12 років 6 місяців.

Також зазначив, що до страхового стажу не зарахований період проходження військової служби з 22.05.1983 по 21.05.1985, оскільки дата народження заявника не відповідає паспортним даним. Крім цього, період роботи у ДП «Борзнарайагролісгосп» з 20.04.2010 по 05.01.2023 зараховано з 20.04.2010 по 10.10.2017.

Тобто, оскаржуване рішення від 11.09.2023 №98 є таким, що прийняте на виконання рішення суду.

Подаючи даний позов, позивач обґрунтовує його тим, що прийняте рішення суперечить рішенню суду у справі №620/18255/23, тобто фактичною підставою для звернення до суду із даними позовом є незгода позивача з результатами виконання рішення суду у справі №620/18255/23.

Відповідно до ч.1 ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Зазначені приписи чинного законодавства України свідчать, що судове рішення, що набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Частиною першою статті 5 КАС України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 зробила висновок про те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Тобто, належність у спрощеному розумінні означає відповідність законодавству.

Обрання позивачем при зверненні до суду неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому, обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права також має призводити до відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 у справі №398/1796/20).

Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються порядку виконання судових рішень, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивачем обрано неефективний та неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки КАС України прямо встановлений порядок вирішення спорів, пов`язаних з виконанням рішення суду, який здійснюється у відповідності до ст.383 КАС України.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у позові належить відмовити.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Берестовська, буд. 1, м. Суми, 40009, ).

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2024 року.

Суддя Л.О. Житняк