Справа № 185/10366/23
Суддя: Зінченко А. С.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/185/9/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Зінченко А.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу ЄУ № 185/10366/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сакало П.А. звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з питань безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АА №00012801 від 25.07.2023, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34 0000 грн. Просить поновити строк оскарження постанови, так як вона була отримана позивачем 02.08.2023 у відділенні поштового зв`язку, а позов подано 09.08.2023.

Позивач вважає, що зазначена постанова винесена без повного з`ясування обставин

справи, та, що позивачем не допущено порушення п. 22.5. ПДР України, а також

вважає, що в діях позивача відсутній склад та подія адміністративного правопорушення

та вина позивача у його вчиненні, тому оскаржувана постанова є незаконною,

необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Позивач не здійснює послуг перевезення вантажу, а є директором

товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація» ,

яка здійснює надання в оренду будівельних машин і устаткування. Позивач не є ані власником, ані користувачем транспортного засобу, зазначеного в оскаржуваній постанові. Власником транспортного засобу, зазначеного в оскаржуваній постанові є товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація». Водій транспортного засобу, зазначеного в оскаржуваній постанові, не перебуває в трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація», директором якого є позивач, а є працівником іншого підприємства.

Зазначає, що товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація» та позивач не є перевізником, в розумінні

ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за правовідносинами, що

сталися 16.11.2021 та зафіксовані оскаржуваною постановою.

Станом на день фіксації перевантаження транспортний засіб МАN TRX33.540

державний номерний знак НОМЕР_1 разом з причепом-платформою державний

номерний знак НОМЕР_2 знаходився в користуванні товариства з обмеженою

відповідальністю «Українська будівельна компанія «ГЛОБАЛ» на підставі договору

оренди №1201/2022 від 01.12.2022, та був переданий у відповідності до акту приймання-передачі від 01.12.2022 № 1.

В оскарженій постанові зазначено про рух транспортного засобу із перевищенням

нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: загальної

маси транспортного засобу на 26% (10,4 тон). Однак, пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, встановлено обмеження щодо руху транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених

Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т). Оскаржувана постанова не містить інформації про тип транспортного

засобу (контейнеровоз тощо), що ставить під сумнів врахування вказаного критерію

при обрахування посадовою особою відповідача перевищення встановлених

законодавством вагових норм. Постанова містить лише масу перевищення вагової

норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння

граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про

фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак вказана інформація в постанові відсутня. Автомобіль МАN TRX33.540 державний номерний

знак НОМЕР_1 рухається з причепом-платформою, на якій розташований вантаж і яка має чотири осі. Однак, в оскаржуваній постанові не відображено, а в розрахунках не враховано

зазначеного факту. В постанові про притягнення позивача до

адміністративної відповідальності міститься лише посилання на пункт 22.5 ПДР, а

конкретна інформація про нормативні габаритно-вагові параметри транспортних

засобів на відповідній ділянці автомобільної дороги відсутня. В мотивувальній частині постанови не зазначена смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, тип транспортного засобу, марка, модель, державний номерний знак причепу,

напівпричепу та інших причіпних пристроїв (оскільки факт використання такого

причепу підтверджений самим відповідачем на офіційному сайті), повна маса

транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями

транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне

навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична

шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні

параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні

параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.

Зазначає, що за таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, є недоведеним. Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії AA №00012801 від 25.07.2023, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн просить скасувати, та стягнути з відповідача на його користь судові витрати, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідачем подано відзив, відповідно до якого відповідач в задоволенні позовних вимог просить відмовити в повному обсязі. Зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, оскільки у розумінні ст. 14-3 КУпАП позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132 - 1 КУпАП, так як є керівником юридичної особи, за якою транспортний засіб зареєстрований та не подав відомостей про належного користувача транспортним засобом до Єдиного державного реєстру транспортних засобів на момент розгляду справи. Ті обставини, що належний юридичній особі, керівником якої є позивач, транспортний засіб здійснював рух автомобільними дорогами загального користування та перевозив вантаж з перевищенням нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України без отримання на те спеціального дозволу формує в діях позивача склад вказаного адміністративного правопорушення. Зазначає, що напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює

перевезення вантажів власник якого є суб`єктом адміністративної відповідальності за

порушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, в тому числі за ст. 132-1

КУпАП. Отже, максимально допустимі вагові параметри транспортного засобу складають 40 тон (загальна маса). При цьому технічний засіб фіксації адміністративного правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювання техніки, затвердженого постановою КМ України від 24.02.2016 №163, що підтверджується діючими в період воєнного стану сертифікатом перевірки типу, сертифікатами відповідності, вимірює та фіксує вагові та габаритні параметри транспортного засобу, та з урахуванням нормативно-вагових параметрів ТЗ на ділянці автомобільної дороги, на якій він встановлений, робить відповідний розрахунок за встановленою інструкцією формулою. Оскаржувана постанова відповідає всім вимогам чинного законодавства та вимогам інструкції, містить всі зафіксовані фактичні параметри ТЗ, формулу розрахунку, інформацію про похибку, тобто є законною та відповідає вимогам чинного законодавства.

ІІ. Обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Копія оскаржуваної постанови була отримана позивачем 02.08.2023 у відділенні поштового зв`язку, а позов подано 09.08.2023, тобто строк подання позову позивачем не пропущено.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли публічно-правові відносини з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України.

Відповідно до свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та СХН 708090 Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація» є власником автомобіля марки МАN TGX33.540 державний номерний знак НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом платформою Е державний номерний знак НОМЕР_2 .

Позивач ОСОБА_1 є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація», , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.06.2023.

01.02.2022 позивач, як керівник ТОВ «Укрспецмеханізація» передала за договором оренди № 1201/2022 з додатками у платне користування автомобіль марки МАN TGX33.540 державний номерний знак НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом - платформою державний номерний знак НОМЕР_2 Товариству з обмеженою

відповідальністю «Українська будівельна компанія «ГЛОБАЛ» строком на два роки. Відповідно до акту приймання - передачі до договору оренди від 01.12.2022 ТОВ «Укрспецмеханізація» передало, а ТОВ «Українська будівельна компанія «ГЛОБАЛ» прийняло вищезазначені транспортні засоби в оренду.

25.07.2023 начальником відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень, заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення АА №00012801 про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України.

З постанови вбачається, що 02.06.2023 о 12 год 48 хв., за адресою М-30, 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних

порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний

засіб MAN TGX 33.540 , ДНЗ AE5926PO. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26% (10.4

тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини

транспортного засобу на 17.659% (3.311 м.), при дозволеній максимальній фактичній

довжині 18.75 м., загальної ширини транспортного засобу на 6.731% (0.175 м.), при

дозволеній максимальній фактичній ширині 2.6 м., відповідальність за яке

передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні

правопорушення, за що керівника юридичної особи - власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. Зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 7 шт.; спарені колеса - 2 вісь;3 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 11020 мм, 4-5: 1200 мм, 5-6: 1200 мм; 6-7:1190 мм; навантаження на вісь 1 - 6950 кг, 2 - 9600 кг, 3 - 9500 кг, 4 - 7800 кг, 5 7200 кг, 6 - 7400 кг; 7- 7550 кг; загальна маса - 56000 кг, висота - 4.088 м; ширина - 2.875 м; довжина - 22.661 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри ТЗ: зальна маса 50400 кг, загальна довжина 22.061 м, загальна ширина 2.775 м. Також зазначена формула розрахунку % перевищення та похибка пристрою.

Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM 20, WAGA-WIM35, №

7, свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії: UA.TR.113-0619/05F-21 до 22.07.2022.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

До відзиву на позов представником відповідача долучено копії наступних документів: сертифікати відповідності № UA.TR.113-0619/05F-21, № UA.TR.113-

0695/05F-21; сертифікати перевірки типу UA.TR. 113-0619-21, UA.TR. 113-0695-21.

Як вбачається з зазначених сертифікатів відповідності від 21.07.2021, 28.09.2021 за результатами проведених досліджень та випробувань, встановлено що прилад WAGA-WIM35, SIZE-WIM35 із зазначеним у п. 2 цього сертифіката модифікаціями і заводським номером, відповідає затвердженому типу, описаному в сертифікаті перевірки типу та застосованим вимогам Технічного регламенту. Для перевірки відповідності приладу таким вимогам були проведені випробування, викладені в п.5.2 ДСТУ OIML R 134 1 та 4.2.1, 4.4.2 ДСТУ 7363:2013, зокрема випробування в русі згідно п. 5.2.1.1; випробування для оцінення похибки під час випробування в русі згідно пункту 5.2.1.2, оцінювання програмного продукту згідно 5.2,5.3 ДСТУ 7363, перевірка виконання суттєвих вимог до ЗВТ. Клас точності під час визначення маси транспортного засобу в русі - 10. Клас точності під час визначення навантаження на одинарну вісь та групу осей - F. 2. Заводський номер №7, розташований автомобільна дорога М-04 Знам`янка Луганськ Ізварине (на м. Волгоград через мм. Дніпро, Донецьк), км 186+337, зазначено GPS, 2 смуги руху у прямому напрямку та 2 смуги руху у зворотному напрямку.

Із копії сертифікатів перевірки типу UA.TR. 113-0619-21, UA.TR. 113-0695-21 вбачається, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WAGA-WIM35, SIZE-WIM35 відповідає типу засобу вимірювальної техніки застосованим вимогам Технічного регламенту, чинні до 12.04.2031 та 20.09.2031.

WIM-комплекси відносяться до законодавчо регульованих засобів

вимірювальної техніки, що прямо вказано у п.52 Додатку 1 до Технічного

регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки,

затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 квітня 2022 року №412 «Деякі

питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в

умовах воєнного стану» установлено, що позитивні результати періодичної,

позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів

вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи

записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних

документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого

засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і

надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи

скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом

трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території

України або в окремих її місцевостях.

Згідно з ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, судом досліджено кожний доказ, наданий сторонами.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, вказане не можна розуміти таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог, тому обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Вищевикладене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 536/583/17 та від 14 березня 2018 року у справі № 760/2846/17.

За змістом приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами, а непідтвердження здійснення правопорушення відповідними доказами, не породжує правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 536/1703/17; 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а, 14.08.2019 у справі № 199/8466/16.

ІV. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування

Згідно з положеннями ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ст. 55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 цієї статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи вчинені вони на підставі в межах і у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно.

Згідно з положеннями ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодекс

Доказами у адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.72 -77 КАС України).

Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі № 357/10134/17 звертає увагу судів на приписи ст. 251 КУпАП, в якій обумовлено, що орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу принципу презумпції невинуватості, чинної в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншим встановленим законом способом.

Положеннями статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України регулюються Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року N 1306 (далі - ПДР).

Статтею 53 ЗУ «Про дорожній рух» встановлено, що юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Пунктом 1.3 ПДР України регламентовано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху

Пунктом 22.5 ПДР України встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

В контексті п.22.5 ПДР України відповідальна особа, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

За пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Як передбачено статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» , автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

До аналогічного висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 24.07.2019 по справі №803/1540/16.

У справі, що розглядається позивачем не надано доказів у підтвердження того, що транспортний засіб марки МАN TGX33.540 державний номерний знак НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом - платформою державний номерний знак НОМЕР_2 мав спеціальний дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документ про внесення плати за проїзд.

Стаття 132-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Приписами ч.2 ст.132-1 КУпАП визначено наступне порушення: «Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.

Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Згідно оскаржуваної постанови від 25.07.2023 вбачається перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26% (10.4 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини транспортного засобу на 17.659% (3.311 м.), при дозволеній максимальній фактичній довжині 18.75 м., загальної ширини транспортного засобу на 6.731% (0.175 м.), при дозволеній максимальній фактичній ширині 2.6 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри ТЗ: зальна маса 50400 кг, загальна довжина 22.061 м, загальна ширина 2.775 м. Також зазначена формула розрахунку % перевищення та похибка пристрою.

14 липня 2015 року було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», що дозволяє накладення штрафів за порушення правил дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі.

За правилами ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Суб`єктами адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), виступають юридичні та фізичні особи, за якими зареєстровано транспортний засіб. Такими особами можуть бути власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах. До останніх, зокрема, належать володарі транспортних засобів, тимчасово ввезених на митну територію України для власного користування більш як на два місяці.

Отже, суб`єктом правопорушення даної категорії справ можуть бути належний користувач транспортного засобу, фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи; особа, яка ввезла транспортний засіб на іноземній реєстрації на територію України.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація», , яке є власником автомобіля марки МАN TGX33.540 державний номерний знак НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом - платформою державний номерний знак НОМЕР_2 .

Окрім цього, до матеріалів позовної заяви позивач долучив копію договору оренди з додатками від 01.12.2022, із якого вбачається, що вказаний транспортні засоби передані в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська будівельна компанія «ГЛОБАЛ» строком на два роки.

Відповідно до п.п.2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 №1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Як зазначалось вище, відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Таким чином, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Постановою КМУ від 14.11.2018 №1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пункту 3 якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Звертаючись до суду з позовом, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження наявності відомостей про належного користувача автомобіля марки МАN TGX33.540 державний номерний знак НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом - платформою державний номерний знак НОМЕР_2 в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів. Отже, позивач ОСОБА_1 як керівник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмеханізація», , яке є власником автомобіля марки МАN TGX33.540 державний номерний знак НОМЕР_1 з спеціалізованим напівпричепом - платформою державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до ст.14-3 КУпАП є особою, яка несе адміністративну відповідальність щодо зазначених транспортних засобів.

Крім того дані щодо виду транспортного засобу, а саме напівпричіпу (контейнеровоз тощо) зазначаються в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та вносяться у відповідні бази даних, Єдиний державний реєстр транспортних засобів, відомості з яких про вид транспортного засобу (платформа, контейнеровоз тощо) використовуються при автоматичному розрахунку наявності чи відсутності перевищення встановлених обмежень.

Позивачем надано копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів НОМЕР_3 та СХН 708090, в яких зокрема зазначено тип напівпричіпу спеціалізований напівпричіп-платформа-Е. Будь-яких інших належних та допустимих доказів, що відповідачем в розрахунках було враховано не вірні технічні характеристики (тип) транспортного засобу (контейнеровоз тощо) позивачем не надано.

Твердження позивача про те, що в постанові не міститься зазначення від яких саме габаритно-вагових параметрів на даній ділянці автомобільної дороги здійснювався розрахунок перевищення у відсотковому значенні відповідно до вимог п.22.5 Правил дорожнього руху, те, що у постанові зазначено не всі дані відповідно до вимог інструкції, смуги руху, напрямок руху транспортного засобу, спростовуються поданими відповідачем доказами.

В оскаржуваній постанові зазначено, що 02.06.2023 о 12 год 48 хв., за адресою М-30, 949+608 (М-04, км 186+337), Дніпропетровська обл. автоматичним пунктом фіксації адміністративних порушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 33.540 , ДНЗ AE5926PO. Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 26% (10.4 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, загальної довжини

транспортного засобу на 17.659% (3.311 м.), при дозволеній максимальній фактичній

довжині 18.75 м., загальної ширини транспортного засобу на 6.731% (0.175 м.), при

дозволеній максимальній фактичній ширині 2.6 м., відповідальність за яке

передбачена частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні

правопорушення, за що керівника юридичної особи - власника транспортного засобу ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132 - 1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. Зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей - 7 шт.; спарені колеса - 2 вісь;3 вісь; відстань між вісями 1-2: 3610 мм, 2-3: 1350 мм, 3-4: 11020 мм, 4-5: 1200 мм, 5-6: 1200 мм; 6-7:1190 мм; навантаження на вісь 1 - 6950 кг, 2 - 9600 кг, 3 - 9500 кг, 4 - 7800 кг, 5 7200 кг, 6 - 7400 кг; 7- 7550 кг; загальна маса - 56000 кг, висота - 4.088 м; ширина - 2.875 м; довжина - 22.661 м. Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри ТЗ: зальна маса 50400 кг, загальна довжина 22.061 м, загальна ширина 2.775 м. Також зазначена формула розрахунку % перевищення та похибка пристрою. Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM 20, WAGA-WIM35, № 7.

Отже судом встановлено, що оспорюване правопорушення зафіксоване за допомогою технічного засобу WIM 20, WAGA-WIM35, № 7, який відповідає вимогам ДСТУ OIML R 134 1 та 4.2.1, 4.4.2 ДСТУ 7363:2013 і має сертифікати відповідності № UA.TR.113-0619/05F-21, № UA.TR.113- 0695/05F-21; які діють в період воєнного стану, та діючи сертифікати перевірки типу UA.TR. 113-0619-21, UA.TR. 113-0695-2.

Таким чином зазначене правопорушення зафіксовано технічним засобом, який враховує нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці дороги, відповідає вимогам ДСТУ, при фіксації правопорушення вимірює вагові та габаритні параметри транспортного засобу в русі з урахуванням похибки, в тому числі всі вісі та розміри з урахуванням напівпричіпу-платформи, та з урахуванням виду транспортного засобу відповідно до зазначеного в свідоцтві, та всі зазначені дані містяться в оскаржуваній постанові. Крім того, напівпричіп - це транспортний засіб без джерела енергії та самостійно пересуватись і перевозити вантажі по дорогах не може, отже рушійною силою для нього є саме тягач, який є основним транспортним засобом, котрий здійснює перевезення вантажів, та який і зазначається в постанові про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.283 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищенаведені положення КУпАП, законів України та інших нормативних актів, проаналізованих вище, суд приходить до висновку, що зміст оскаржуваної постанови відображає усі істотні ознаки складу адміністративного правопорушення, а тому помилковими є доводи позивача про те, що в оскаржуваній постанові відсутній необхідний обсяг інформації, оскільки вимоги до змісту постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, визначені законодавцем та закріплені в п.17 Порядку №1174, а також ст.283 КУпАП і виконані відповідачем.

V. Висновки суду

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Постанову начальника відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень, заступником директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В. серії АА №00012801 від 25.07.2023 про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України залишити без змін.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Представник позивача: Сакало Павло Андрійович, адреса: м. Дніпро, вул. Криворізька, 46/6, РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 14, .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя А. С. Зінченко