Справа № 600/5986/23-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Чернівці Справа № 600/5986/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування вимоги.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з вказаним позовом (з врахуванням позовної заяви у новій редакції), в якому просить: визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0825-2413 від 24.05.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що він відноситься до категорії осіб звільнених від сплати за себе єдиного внеску, а заяв про добровільну участь у сплаті ЄСВ до контролюючих органів не подавав. Відповідачем необґрунтовано не взято до уваги у контексті принципів належного урядування статус пенсіонера.

Крім того, позивач вказував, що звіти за 2019 та 2020 роки подано ним помилково. Однак, наведена обставина, на його думку, не породжує жодних прав і обов`язків, оскільки договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування ним не укладав.

Позивач зауважував, що за наявної недоїмки відповідач не врахував всіх обставин щодо спірних відносин і не здійснив відповідні коригування, що має вплив на його майновий інтерес.

За вказаною позовною заявлю, ухвалою суду від 21.09.2023 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача додаткові докази по справі.

Ухвалою суду від 22.09.2023 заяву про забезпечення позову задоволено. Зупинено стягнення на підставі вимоги ГУ ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0825-2413 від 24.05.2023 до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 600/5986/23-а.

ГУ ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, оскільки на підставі самостійно поданих позивачем звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску за 2019 2020 роки сформовано оскаржувану вимогу.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що оскаржувана вимога прийнята на підставі чинного законодавства, у зв`язку із самостійно визначної бази нарахування єдиного внеску та несплатою позивачем єдиного соціального внеску. Відповідач при прийнятті оскаржуваної вимоги щодо недоїмки діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

10.07.2018 позивачу призначено пенсію по інвалідності, 3 група, загальне захворювання, що не заперечувалось відповідачем та підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , терміном дії довічно (а.с. 14).

Позивач зареєстрований 05.07.2021 як фізична особа-підприємець, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 15).

Згідно Ідентифікаційних даних позивач взятий на облік як платник податків 05.07.2021 (а.с. 66).

Позивачем подано до відповідача звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2019-2020 роки.

13.06.2023 позивач звернувся із заявою до ГУ ДПС у Чернівецькій області, в якій просив присвоїти статус «до відома» по єдиному податку за 2019 2020 роки, оскільки помилково подав звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного за 2019 та 2020 роки (а.с. 17).

За наслідками розгляду заяви, відповідач направив на адресу позивача лист від 21.06.2023, в якому повідомив, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю, підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню. У разі несвоєчасної сплати самостійно визначеного зобов`язання такі особи несуть відповідальність відповідно до ст. 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З огляду на наведене, звіти поданими ФОП ОСОБА_1 за 2019 2020 роки не підлягають скасуванню (а.с. 18).

24.05.2023 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, у відповідності до вимог ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, сформовано вимогу № Ф-0825-2413 про сплату боргу (недоїмки), якою повідомлено позивача, що станом на 30.04.2023 заборгованість зі сплати єдиного внеску становить 19411,88 грн, в т.ч. недоїмка на суму 19411,88 грн (а.с. 60).

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсіонером є особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

За визначенням ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Разом з тим, суд зазначає, що ст. 2 Законом України "Про пенсійне забезпечення" визначені види державних пенсій, а саме: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі - Закон № 2464-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закон № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 платник єдиного внеску зобов`язаний подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до абз. 4 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені в пунктах 4 та 5-1 частини 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З огляду на викладене, право не сплачувати єдиний внесок поширюється на фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування та є пенсіонерами за віком або по інвалідності, які отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

З матеріалів справи встановлено, що позивач з 10.07.2018 має III групу інвалідності загального захворювання та на підставі Закону № 2464-VI є особою, яка звільнена від сплати єдиного внеску.

Суд враховує позицію, яку висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справу № 805/2195/17-а про те, що відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Верховний Суд також наголосив, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування, від сплати єдиного внеску можливе за наявності двох умов: по-перше, необхідно мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Отже, позивач може бути платником єдиного внеску виключно за умови його добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Порядок укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлено у ч. 3 ст. 10 Закону № 2464-VI, а саме особи, зазначені у частині першій цієї статті, подають до органу доходів і зборів за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Орган доходів і зборів, що отримав заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, має право перевіряти викладені в заяві відомості та вимагати від особи, яка подала заяву, документи, що підтверджують зазначені відомості.

З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, органом доходів і зборів в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь відповідно до типового договору, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, підставою для нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на добровільних засадах є укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що позивачем укладався договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відтак, враховуючи те, що позивач є особою з інвалідністю та звільнений від сплати єдиного внеску в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладав, у нього відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до відомостей облікової картки платника ЄСВ, за позивачем обліковано недоїмку зі сплати ЄСВ відповідно до самостійно поданої звітності про суми нарахованого ЄСВ у сумі 19411,88 грн, в т.ч. 9816,58 грн за 2019 рік відповідно до Звіту № 4973 від 10.02.2020 та 9595,30 грн за 2020 рік відповідно до звіту № від 08.02.2021.

У позові позивач стверджував, що звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного соціального внеску ним подано помилково.

З цього приводу суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2020 № 814 "Про деякі особливості звітування з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 14.04.2015 № 435", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.02.2021 за № 174/35796, не передбачено можливості виправлення помилки у звіті щодо нарахованих сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями, які обрали спрощену систему оподаткування після закінчення звітного періоду, а тому позивач не мав можливості самостійно виправити таку помилку.

На переконання суду, у позивача відсутній обов`язок щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки він є особою з інвалідністю 3 групи, отримує пенсію по інвалідності та звільнений від сплати єдиного внеску в силу вимог ч. 4 ст. 4 Закону № 2464-VI, а договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування не укладав.

Доводи відповідача стосовно того, що позивач самостійно визначив базу нарахування єдиного внеску подавши звіти, а тому ці задекларовані у звітах суми коштів з єдиного внеску обов`язково підлягають сплаті на загальних підставах, суд не приймає, оскільки подання позивачем звітів про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску не свідчить про добровільну участь позивача у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та не створює для пенсіонера жодних обов`язків перед фіскальним органом. Добровільна участь у сплаті єдиного внеску підтверджується не шляхом подання звітності, а шляхом укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування та сплати коштів.

Подібні правовідносини були предметом розгляду Верховним Судом, зокрема, у справах № 806/1503/16 від 04.09.2019, № 806/2169/16 від 05.11.2018 та № 240/4809/1 від 11.02.2020, які застосовуються судом при вирішення справи в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає, що відповідачем не було надано належних доказів на підтвердження своєї правової позиції, а відтак, приймаючи оскаржувану вимогу відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

Під час розгляду справи відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано процесуального обов`язку щодо доведення правомірності оскаржуваної вимоги та відповідності її критеріям визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

Беручи до уваги наведене, оскаржувана вимога від 24.05.2023 № Ф-0825-2413 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Оскільки, позов задоволено повністю, суд присуджує на користь позивача судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 72 77, 90, 139, 241 - 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Чернівецькій області про сплату боргу (недоїмки) від 24.05.2023 № Ф-0825-2413.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Чернівецькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 1073,60 грн.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повне найменування учасників справи:

позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач Головного управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, ).

Суддя В.К. Левицький