Справа № 620/3289/24
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м.Чернігів Справа № 620/3289/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та просить:

1. Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.10.2023 № 00 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 наступних періодів його стажу роботи: з 25.07.1978 по 11.12.1978 року в Седнівському відділенні Радгоспу ім. Чкалова, з 01.04.1989 року по 31.12.1992 в колгоспі «Шлях Леніна» та з 14.06.1997 по 05.02.2002 року в КСП «Терехівка».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи та призначити пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу вказаних спірних періодів роботи, а саме з 25.07.1978 по 11.12.1978 року в Седнівському відділенні Радгоспу ім. Чкалова, з 01.04.1989 року по 31.12.1992 в колгоспі «Шлях Леніна» та з 14.06.1997 по 05.02.2002 року в КСП «Терехівка», з дати звернення із заявою про призначення пенсії - 12.10.2023 .

Ухвалою судді від 06.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідачем подано відзив на позов, у якому ГУПФУ в Чернігівській області позовні вимоги не визнало, просило у їх задоволенні відмовити з огляду на те, що пенсія позивачу виплачується з дотриманням вимог чинного законодавства України.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

ОСОБА_1 (далі - Позивач) є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 .

12.10.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області заявою про призначення пенсії за віком.

З урахуванням принципу екстериторіальності заяву та документи Позивача було передано на розгляд ГУ ПФУ в Черкаській області (далі - Відповідач).

Рішенням Відповідача від 19.10.2023 № 00 Позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного стажу на дату звернення.

Відповідач в рішенні від 19.10.2023 № 00 зазначив, що за доданими документами до загального страхового стажу не зараховано:

- періоди роботи в колгоспі з 1989 року по 1992, з 1997 по 1999 згідно архівної довідки від 18.01.2023 № 07-11, оскільки ім`я не відповідає паспортним даним (наявна описка в імені Позивача: ОСОБА_2 , замість ОСОБА_2 );

- періоди роботи з 14.06.1997 по 05.02.2000, відповідно трудової книжки від 18.04.1989 НОМЕР_2 , оскільки записи внесені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом МПУ, МЮУ, та МСЗНУ № 58 від 29.07.2023 (відсутній підпис відповідальної особи при звільненні)

- з 25.07.1978 по 11.12.1978, відповідно до трудової книжки від 25.07.1977, оскільки наявне виправлення дати заведення трудової книжки та дати зарахування на роботу.

Позивач, не погодившись з винесеним рішенням, звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV)

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені трахові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 14).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону № 1058-1V).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), а саме, у статті 56 Закону №1788- XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону №1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1,2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Лише за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній, наявності неправильних чи неточних записів у трудовій книжці орган Пенсійного фонду вправі вимагати від заявника подання додаткових документів на підтвердження страхового стажу.

Варто зазначити, що на момент внесення записів до трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, зі змінами, внесеними постановою Держкомпраці СРСР від 19 жовтня 1990 року №412 (далі - Інструкція №162), та Інструкція про ведення трудових книжок, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110 (далі - Інструкція №58), які містять аналогічні положення про те, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пунктів 2.3, 2.4, 2.8 глави 2 Інструкції №58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. Якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності вище стоячою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м. Києва, держархівом м. Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

Аналогічні за змістом положення містила також Інструкція №162.

Аналіз вказаних норм свідчить, що законодавством визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку. Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб, насамперед керівником підприємства, установи, організації в порядку, строк та спосіб, передбачений відповідним законодавством. Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису не передбачено.

Отже, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.08.2019 року по справі №654/890/17 (провадження № К/9901/22832/18), яка в силу положень частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 (провадження № К/9901/110/17) Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Отже, з вищенаведеного слідує, що Позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповненням роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

При цьому, що Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи, та ці записи є належними та допустимим доказами для підтвердження його трудового стажу.

За таких обставин, неправильно здійснено запис в трудову книжку не може бути підставою неврахування періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії за віком, оскільки Позивач не може відповідати за правильність оформлення трудової книжки і відповідність дотримання вимог законодавства-на підприємстві.

Крім того, відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, враховуючи наведене вище, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів Відповідач наділений правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності.

Наявність сумнівів у Відповідача відповідно до зазначеного законодавства може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

З поданих суду доказів убачається, що рішення про відсутність у Позивача стажу за період з 1989 по 1992 рік Відповідач виніс на підставі архівної довідки 18.01.2023 № 07-11.

Водночас, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Зі змісту трудової книжки колгоспника Позивача убачається, що з 01.04.1989 по 04.03.1995 рік він працював у колгоспі «Шлях ОСОБА_3 ». Відомості про прийняття та звільнення заповнені згідно Порядку № 637.

Відповідач, при винесенні рішення жодним чином не обґрунтував свого рішення щодо неврахування трудової книжки при встановлені наявності стажу роботи з період з 1989 по 1992 рік.

А відтак, за відсутності неправильних або неточних записів в трудовій книжці, прийняття Відповідачем рішення про неврахування до стажу Позивача період роботи з 1989 по 1992 рік на підставі архівної довідки від 18.01.2023 № 07-11 є безпідставним.

Крім того, стаж роботи Позивача за оспорюваний період підтверджується архівною довідкою від 18.01.2023 № 07-1, яку Позивач також подавав до Відповідача для призначення пенсії.

Вказану довідку Відповідач вочевидь не врахував або врахував частково, оскільки період роботи з 1993 по 1995 рік все ж було зараховано до страхового стажу Позивача.

Не зарахування Відповідачем до страхового стажу період роботи з 25.07.1978 по 11.12.1978 внаслідок наявності в трудовій книжці від 25.07.1997 виправлення дати заведення трудової книжки та дати зарахування на роботу є не обгрунтованим, оскільки формальні неточності не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Крім того, наявність сумнівів щодо запису в трудовій книжці (архівній довідці) може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Не зарахування до періодів роботи в колгоспі з 1989 року по 1992, з 1997 по 1999 згідно архівної довідки від 18.01.2023 № 07-11 є також протиправним з вищезазначених підстав.

Вказані положення також вірні, щодо не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 14.06.1997 по 05.02.2000 рік.

Наявність у Позивача страхового стражу в період з 25.07.1978 по 11.12.1978 підтверджується довідками № 01 /030323-ВД від 03.03.2023, № 08/02/060223 від 06.02.2023 р., які Позивач надав Відповідачу.

Відповідач не врахував зазначені довідки при вирішенні питання про наявність або відсутність у Позивача страхового страху за період з 25.07.1978 по 11.12.1978 р.

Зважаючи на наведене, суд дійшов переконання, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.10.2023 № 00 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 наступних періодів його стажу роботи: з 25.07.1978 по 11.12.1978 року в Седнівському відділенні Радгоспу ім. Чкалова, з 01.04.1989 року по 31.12.1992 в колгоспі «Шлях Леніна» та з 14.06.1997 по 05.02.2002 року в КСП «Терехівка», є протиправним.

Від так слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи та призначити пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу вказаних спірних періодів роботи, а саме з 25.07.1978 по 11.12.1978 року в Седнівському відділенні Радгоспу ім. Чкалова, з 01.04.1989 року по 31.12.1992 в колгоспі «Шлях Леніна» та з 14.06.1997 по 05.02.2002 року в КСП «Терехівка», з дати звернення із заявою про призначення пенсії - 12.10.2023 .

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову повністю, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23,м. Черкаси,Черкаська обл., Черкаський р-н,18002) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 19.10.2023 № 00 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 наступних періодів його стажу роботи: з 25.07.1978 по 11.12.1978 року в Седнівському відділенні Радгоспу ім. Чкалова, з 01.04.1989 року по 31.12.1992 в колгоспі «Шлях Леніна» та з 14.06.1997 по 05.02.2002 року в КСП «Терехівка».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 спірні періоди роботи та призначити пенсію за віком із зарахуванням до страхового стажу вказаних спірних періодів роботи, а саме з 25.07.1978 по 11.12.1978 року в Седнівському відділенні Радгоспу ім. Чкалова, з 01.04.1989 року по 31.12.1992 в колгоспі «Шлях Леніна» та з 14.06.1997 по 05.02.2002 року в КСП «Терехівка», з дати звернення із заявою про призначення пенсії - 12.10.2023 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ