Справа № 640/16100/20
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Падій В.В.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Справа № 640/16100/20

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України

третя особа на Департамент соціальної політики виконавчого

стороні відповідача, органу Київської міської ради

яка не заявляє (Київської міської державної адміністрації)

самостійні вимоги на

предмет спору

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України(далі - Відповідач) за участі третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору: Департамент соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, оформлене протоколом № 10 від 30.01.2020, про не підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного Київської міською державною адміністрацією, та вилучення посвідчення ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України прийняти рішення про визначення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ОСОБА_1 і видачу відповідного посвідчення категорії 1.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначив, що підставою для вилучення у нього посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, стало непідтвердження виконання робіт у зоні відчуження.

При цьому Позивач стверджує, що вказаний висновок Відповідача не відповідає наявним документам, що містяться у його особовій справі, а саме: довідкам про участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, довідкам про підвищену оплату праці, медичним довідкам про встановлення інвалідності тощо.

Крім того, Позивач зазначив, що на момент видачі йому посвідчення, надані ним документи були належними та достатніми для встановлення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. За наведених обставин вважає, що оскаржуване рішення прийнято Відповідачем без належних правових підстав, є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що надані Позивачем документи не дають змоги достовірно встановити факт його безпосередньої участі в будь-яких роботах, пов`язаних із усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986 році.

При цьому суд вказав, що за нормами, які діяли як станом на 07.07.1994 так і з 25.08.2018 вбачається, що необхідною обставиною, з існуванням якої законодавець пов`язує наявність права особи на отримання статусу учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС, є наявність факту участі у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Такий факт повинен підтверджуватись належними та допустимими доказами (документами), які підтверджують період виконання робіт у зоні відчуження, перелік яких зазначений в пункті 11 Порядку № 551 та є вичерпним.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вказує, що при перевірці правильності видачі йому посвідчення Комісія мала застосовувати законодавство, що діяло на момент набуття ним статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та видачі посвідчення (25.11.1992), а не Положення №531,яке набрало чинності 25.07.2018.

Крім того, Апелянт зазначає, що на момент отримання ним посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1992 році, а також в подальшому при його заміні у 1994 році та при перевірці у 1997 році, були надані належні та достатні документи для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Апелянт зазначає, що поза увагою Комісії було залишено те, що відмітка про постановку його на облік під час відрядження поставлена від імені парткома Чорнобильської АВС,куди він був змушений переміститися, продовжуючи свою діяльність на території Чорнобильської АЕС. При цьому він повідомляє, що в с.Зелений Мис було сконцентровано керівництво партійної організації Чорнобильської АЕС, де він і був поставлений на облік як відряджений, але робочий час повсякденно проходив в зоні відчуження.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.12.2022 та 22.04.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін, наполягаючи на тому, що Мінсоцполітики не порушувало права та законні інтереси ОСОБА_1 та діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачалися Конституцією України та законами України.

Від Третьої особи також надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

6. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

7. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.11.1992 Київською міською державною адміністрацією видано ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 2 серії НОМЕР_1 .

Відповідно до експертного висновку Київської регіональної міжвідомчої експертної Ради № 19/93 від 28.06.1993 захворювання ОСОБА_1 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно довідки МСЕК серії 2-18 АБ № 152088 з 22.06.1994 позивачеві встановлено III групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС.

07.07.1994 Київською міською державною адміністрацією видано ОСОБА_1 посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році категорії 1 серії НОМЕР_2 .

13.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про заміну старого бланку посвідчення на бланк посвідчення нового зразка.

Згідно витягу з протоколу засідання Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян від 30.10.2019 № 9 вирішено направити особову справу ОСОБА_1 на розгляд Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України.

З витягу з протоколу Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 30.01.2020 № 10 вбачається, що за результатами розгляду справи ОСОБА_1 . Комісією одноголосно вирішено:

- відсутні правові підстави для підтвердження статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного Київською міською державною адміністрацією;

- не підтверджено факт виконання робіт у зоні відчуження;

- посвідчення підлягає вилученню з повідомлення місцевих органів виконавчої влади та місцевого самоврядування.

8. Позивач, вважаючи таке рішення протиправним, звернувся до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням пункту 2 розділу I Положення про Комісію зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 26.12.2018 N 1945, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.01.2019 за N 52/33023 (далі - Положення N 1945), Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (далі - Комісія), є постійно діючим міжвідомчим колегіальним органом, що утворюється при Мінсоцполітики для розв`язання спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до пункту 3 розділу I Положення N 1945 основними принципами діяльності Комісії є: законність; колегіальність; повнота розгляду наданих документів та інших підтвердних матеріалів; обґрунтованість прийнятих рішень; незалежність членів Комісії (недопущення втручання в діяльність Комісії фізичних та юридичних осіб, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування); компетентність членів Комісії.

Пунктами 5 та 6 розділу I Положення N 1945 передбачено, що у своїй діяльності Комісія керується Конституцією та законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, постановами Верховної Ради України, іншими актами законодавства України та цим Положенням.

Основним завданням Комісії є розв`язання спірних питань щодо визначення (підтвердження) статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно з пунктом 4 розділу ІІ Положення N 1945 Комісія зобов`язана при визначенні (підтвердженні) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС керуватися Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2018 року N 551.

Пунктами 3-6 розділу ІІІ Положення N 1945 передбачено, що рішення Комісії щодо визначення (підтвердження) статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і видачі відповідного посвідчення або його вилучення як такого, що видано необґрунтовано, приймаються колегіально і є обов`язковими для виконання Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Прийняті Комісією рішення фіксуються у протоколі засідання, який підписується головуючим, секретарем та членами Комісії.

Особові справи громадян надсилаються на розгляд Комісії за рішенням регіональних комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Рішення Комісії є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії.

У разі встановлення Комісією факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії таке посвідчення на підставі рішення Комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Як вбачається зі змісту спірного рішення, підставою для прийняття останнього стала неможливість підтвердити факт виконання позивачем робіт у зоні відчуження.

Так, основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України від 28.02.1991 N 796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Закон N 796-XII).

Відповідно до статті 9 Закону N 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону N 796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців*, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями статті 13 Закону N 796-XII держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її за:

1) пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи;

2) втрату годувальника, якщо його смерть пов`язана з Чорнобильською катастрофою;

3) матеріальні втрати, що їх зазнали громадяни та їх сім`ї у зв`язку з Чорнобильською катастрофою, відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України.

На державу покладаються також зобов`язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 14 Закону N 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1.

Згідно з частиною першою статті 15 Закону N 796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.

Статтею 65 Закону N 796-XII визначено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Дітям, які не досягли повноліття, посвідчення видаються на загальних підставах та вручаються батькам.

При зміні категорії, а також у випадках, передбачених статтею 17 цього Закону, посвідчення підлягає заміні.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На момент видачі позивачеві посвідчення був чинним Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 N 501.

Так, пунктом 10 вказаного Порядку було передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС посвідчення видаються на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження;

в) довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження ( із зазначенням кількості днів і населеного пункту);

г) рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 N 551 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі - Порядок N 551) та постановлено Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям: забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них; утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та затвердити відповідне положення;провести до 1 січня 2019 р. заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень:

- особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1);

- учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт;

- особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

Відповідно до пункту 11 Порядку N 551 посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів:

- довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби);

- довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Отже, учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках.

При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, факт перебування у зоні відчуження повинен підтверджуватись належними та допустимими доказами (документами), які підтверджують період виконання робіт з ліквідації наслідків Аварії на ЧАЕС.

Більш того, колегія суддів відзначає, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При цьому, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

11. Такими документами, як станом на день видачі посвідчення, так і станом на день розгляду цієї справи судом, є посвідчення про відрядження в зону відчуження; військовий квиток і довідка командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження; довідка про підвищену оплату праці в зоні відчуження ( із зазначенням кількості днів і населеного пункту); рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки.

12. Так, з матеріалів справи вбачається, що Апелянт, по питанням партійної роботи, був відряджений у с. Зелений Мис. Вказане підтверджується, зокрема, посвідченням на відрядження, згідно з яким 08.10.1986 ОСОБА_2 прибув в с. Зелений Мис та 12.10.1986 вибув з с. Зелений Мис.

13. При цьому, відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що є Додатком № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23.07.1991 № 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" с. Страхолісся (с. Страхолісся мало назву Зелений Мис (з 25.08.1986), а назву Страхолісся було відновлено 1989 року), згідно пункту 3 вищевказаного Переліку належить до зони гарантованого добровільного відселення та згідно пункту 4 вищевказаного Переліку належить до зони посиленого радіоекологічного контролю.

14. Отже відрядження Апелянта для виконання робіт у зоні відчуження не підтверджується з огляду на викладене вище.

15. Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що виконання ним вказаних робіт саме у зоні відчуження підтверджується відомостями про оплату праці у збільшеному розмірі, оскільки надані сторонами довідки містять суперечливі відомості.

16. Так, з архівної довідки №К-33 від 02.04.1998 вбачається, що у жовтні 1986 року ОСОБА_1 отримав доплату за перебування в зоні ЧАЕС у розмірі 56 карб 80 коп.

Водночас, з архівної довідки №01-43/577 від 22.06.2020 вбачається, що ОСОБА_1 нараховано 56 карб. 80 коп. за роботу за дні відрядження на Чорнобильську АЕС у зону з підвищеною радіоактивністю м. Чорнобиль.

Аналогічне положення зазначено і в архівній довідці №01-43/2171 від 08.10.2019. Крім того, вказана довідка також повідомляє, що у переглянутих документах вищезазначеного архівного фонду відомостей про відрядження ОСОБА_1 з 8 по 12 жовтня 1986 року у зону Чорнобильської АЕС не виявлено.

З довідки №383 від 14.11.1990 виданої київським обкомом компартії України вбачається, що Апелянт працював у м. Прип`яті та Чорнобильському районі в штабі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

17. При цьому, колегія суддів відзначає, що у посвідченні на відрядження, згідно з приміткою, при в`їзді в декілька пунктів призначення має ставитися відмітка про прибуття та вибуття окремо в кожному з них. Однак, вказане посвідчення не містить жодної відмітки, що ОСОБА_2 вибував у м. Прип`ять, не містить відомостей також про дні виїзду на об`єкти або в інші населені пункти зони відчуження. Натомість підтвердженим є лише факт перебування саме у с. Зелений Мис.

18. Разом з тим, як вказує сам Апелянт, у с.Зелений Мис було сконцентровано керівництво партійної організації Чорнобильської АЕС, де він і був поставлений на облік як відряджений по партійним питанням.

19. При цьому, твердження Апелянта про те, що його робочий час повсякденно проходив в зоні відчуження, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки вказане не підтверджується жодними достатніми та допустимими доказами у справі, у розумінні приписів КАС України.

Як і не підтверджують висновки МСЕК та Київської регіональної міжвідомчої експертної ради здійснення Апелянтом заходів з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС саме у зоні відчуження.

20. Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що встановлені у своїй сукупності обставини справи не підтверджують доводи Апелянта, а надані ним документи не дають змоги достовірно встановити факт його безпосередньої участі в будь-яких роботах, пов`язаних із усуненням самої аварії або її наслідків у зоні відчуження у 1986 році.

21. За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку щодо провомірності відмови Відповідача у підтвердженні Позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

22. Надаючи оцінку всім доводам апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

23. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

24. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року - без змін.

25. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11 червня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І.Мєзєнцев