Справа № 299/2738/21
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2024 рокум. Ужгород№ 299/2738/21

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М.,

при секретарі судового засідання Деяк О.М.,

за участю:

позивач не з`явився.,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання наказів неправомірними та їх скасування, -

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до військової частини НОМЕР_2 , в якій просив:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 04.01.2021 року №3.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 року №10.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2021 року №22.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_2 від 29.03.2021 року №113.

5. Зняти з ОСОБА_1 статус такого, який самовільно залишив військову частину.

6. Зобов`язати військові частину НОМЕР_2 розглянути питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премій, не виплачених у повному обсязі за січень та березень 2021 року.

7. Виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на лікарняному в період з 23.03.2021 по 07.05.2021.

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 08 червня 2021 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання наказів неправомірними та їх скасування передано на розгляд Закарпатського окружного адміністративного суду.

12 липня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа №299/2738/21 з Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.07.2021 року така розподілена судді Калинич Я.М.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 16 липня 2021 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

02 серпня 2021 року до суду від представника позивача, на виконання ухвали суду від 16.07.2021 року, надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Подано адміністративний позов у новій редакції, в якому представник позивача просив:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 04 січня 2021 року № 3 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

2. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 06 січня 2021 року № 10 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 20 січня 2021 року № 122 про накладення стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог статей 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

4. Визнати протиправним та скасувати наказ НШ - ПзК командира військової частини НОМЕР_2 від 29 березня 2021 року №113 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 14, 16, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

5. Зняти з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 статус такого, який самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 .

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 розглянути питання про нарахування та виплату ОСОБА_1 премій, не виплачених в повному обсязі за січень та березень 2021 року.

7. Виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період перебування на лікарняному в період з 23.03.2021 року по 30.03.2021 років, з 30.03.2021 року по 23.04.2021 року з 26.04.2021 року по 07.05.2021 року та з 13.05.2021 року по17.05.2021 року.

Так, на виконання ухвали суду від 16.07.2021 року, представник позивача також просив поновити пропущений строк для звернення до суду з адміністративним позовом, з огляду на те, що позивач про порушення своїх прав, свобод та інтересів дізнався 07 травня 2021 року та 11 травня 2021 року під час особистого ознайомлення із винесеними відносно нього стягненнями.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2021 року було поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та поновлено позивачу строк звернення до суду із даним адміністративним позовом.

Згодом представником позивача подано клопотання від 10.11.2021 року про зменшення позовних вимог, та з урахуванням уточнення (зменшення) позовних вимог, просив суд визначити по суті справи наступні позовні вимоги:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 04 січня 2021 року № 3 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України;

2. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 06 січня 2021 року № 10 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України;

3. Визнати протиправним та скасувати наказ ТВО НШ командира військової частини НОМЕР_2 від 20 січня 2021 року № 22 про накладення стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог статей 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України (Т.1, а с. 199-200).

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 04.01.2021 відповідачем було прийнято наказ №3, яким на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани за фактом не явки такого о 09.00 год. 04.01.2021 року на розвід бойового наряду та не виконання покладених на нього обов`язків за посадою командира інженерної роти, а також не повідомлення безпосереднього керівника. В обґрунтування протиправності такого наказу позивач посилається на те, що 04.01.2021 року ОСОБА_1 звертався до швидкої медичної допомоги Виноградівської районної лікарні та повідомляв про це ТВО НШ капітана ОСОБА_2 , після чого був на огляді у лікаря рентгенолога у ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить запис в амбулаторній карті військовослужбовця засвідчений печаткою. Згодом, 06.01.2021 року наказом №10 ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за подачу рапорту на преміювання військовослужбовців за грудень 2020 року, на яких 29.12.2020 було накладено дисціплінарне стягнення. Проте, позивач стверджує, що такий рапорт він подав раніше, а ніж на них було накладено дисциплінарне стягнення, а саме 26.12.2020 року, а відтак не вбачає в своїх діях дисциплінарного проступку. Згодом за фактом не подачі ОСОБА_1 донесень по службі пально-мастильних матеріалів та не проведення звірки за листопад грудень 2020 року було проведено службове розслідування, за результатами якого наказом командира військової частини №22 від 20.01.2021 року позивачу було оголошено сувору догану. Із таким наказом позивач не погоджується з огляду на те, що останній тривалий час перебував на лікуванні, а відтак вважає, що керівництвом військової частини НОМЕР_2 повинна була бути закріплена особа, яка і мала подавати такі донесення на період перебування ОСОБА_1 на лікуванні. Крім того, позивач зазначив, що всупереч статті 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України до такого не було доведено жодного оскаржуваного наказу, та не було ознайомлено зі службовою карткою. Також у позові зазначив, що положеннями статті 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту). При цьому, відповідно до додатку 3 до Дисциплінарного статуту, на зворотному боці службової картки у розділі II «Стягнення» міститься графа «Підпис про ознайомлення». Що також не було зроблено. Відтак ОСОБА_1 вважає оскаржувані накази протиправними та просить суд такі скасувати.

10 вересня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.22404/21), відповідно до якого представник відповідача заперечив проти позовних вимог та просив суд у задоволенні таких відмовити посилаючись на те, що відповідно до ст.109 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, один раз на рік повинен ознайомитися зі своєю службовою карткою й розписатися про це, що і було зроблено позивачем 07.05.2021 та 11.05.2021 року.

13 вересня 2021 року до суду від позивача надійшли відповіді на відзив (вх.№22456/21 та вх.№22458/21), в яких позивач посилається на те, що він не був ознайомлений з накладеними на нього дисциплінарними стягненнями, на прохання ознайомитись зі своєю службовою карткою, йому було повідомлено, що таке ознайомлення відбувається один раз на рік. Крім того, зазначив, що 11 травня 2021 року позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом, яким просив надати у тому числі оскаржувані накази про накладення дисциплінарних стягнень. Що підтверджує, на думку позивача, факт не ознайомлення з оскаржуваними наказами навіть в усному порядку. Станом на 10.09.2021 відповідно до рапорту від 11.05.2021 позивачем не було отримано жодного наказу та такий не був з ними ознайомлений, під підпис позивачу було доведено 07.05.2021. Також позивач зазначив, що 13.05.2021 його представник звернувся із адвокатським запитом до командира військової частини НОМЕР_2 щодо витребування копій документів, у тому числі оскаржуваних наказів. Станом на 10.09.2021 жодного документа вказаного у запиті адвоката така не отримала, окрім відповіді від 13.05.2021 про те що військова частина не може надіслати документи у вказаний строк. Також, ОСОБА_1 у відповіді на відзив стверджує, що командир частини НОМЕР_2 порушує статтю 97 дисциплінарного статут Збройних Сил України, оскільки, на його думку, підлеглий особовий склад, нижчий за військовим званням та посадою, був проінформований щодо накладених стягнень на ОСОБА_1 , з огляду на те, що командир оголошував такому догани за його відсутності, але у присутності всіх військовослужбовців нижчих за військовим званням та посадою, а не тільки перед підлеглим особовим складом.

Ухвалою суду від 11 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

15 березня 2022 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було зупинено провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання наказів неправомірними та їх скасування - до припинення в Україні воєнного стану.

13 листопада 2023 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду клопотання відповідача про поновлення провадження в адміністративній справі задоволено та поновлено провадження у справі №299/2738/21.

Позивач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений судом належним чином. Однак, в матеріалах справи також міститься заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі (Т.2, а с. 46-47).

Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали матеріалів службового розслідування, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також пояснення учасників справи, які були надані ними в ході розгляду справи, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що, молодший лейтенант ОСОБА_1 з 30 березня 2020 року призначений на посаду - командира взводу плавальних транспортерів інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , що підтверджено наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 30.03.2020 року №75 (Т.2, а .с. 92).

Відповідно до витягу з наказу ТВО Командира військової частини НОМЕР_2 від 19.10.2020 року №235, молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу плавальних транспортерів інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від "28" серпня 2020 року № 304 на посаду командира інженерної роти військової частини НОМЕР_2 (Т.2, а с. 91).

04.01.2021 року молодший лейтенант ОСОБА_1 , командир інженерної роти військової частини НОМЕР_2 не вийшов на розвід добового наряду о 09 год. 00 хв. 04.01.2021 року, про що капітаном ОСОБА_3 було складено рапорт від 04.01.2021 року вх. №33 та подано такий безпосередньому керівнику ОСОБА_1 командиру військової частини підполковнику ОСОБА_4 (Т.2, а с. 67).

04.01.2021 року командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 було прийнято наказ №3 про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, що мало місце 04.01.2021 року, а саме такий, будучи командиром інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , не вийшов на розвід добового наряду о 09 год. 00 хв. та на службу з`явився об 11 год. 30 хв., відтак позивачу оголошено догану (Т.2, а с.65-66).

06.01.2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 №10 притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, що мало місце 31 грудня 2020 року, а саме позивач в рапорті на преміювання підлеглого особового складу клопотав щодо виплати премії в повному обсязі наступним військовослужбовцям: старшому солдату ОСОБА_5 , солдату ОСОБА_6 та старшому солдату ОСОБА_7 , хоча на таких військовослужбовців накладено дисциплінарне стягнення догана, та у разі виплати згідно рапорту могла б бути нанесена шкода державі у вигляді переплати належного - ротового забезпечення військовослужбовцям, позивача (Т.2, а с.68-69).

Крім того, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 року №7 проведено службове розслідування за фактом не подачі донесень по службі пального та мастильних матеріалів за листопад та грудень 2020 року молодшим лейтенантом ОСОБА_1 .

За результатами проведеного службового розслідування складено акт, затверджений командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 20 січня 2021 року.

Із вказаного акту вбачається, що відповідно до пункту 4 розділу 18 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом міністерства оборониУкраїни від 17.08.2017 № 440 - зняття пально-мастильних матеріалів з обліку підрозділу, який проводить самостійне заправлення техніки пальним, здійснюється щомісяця на підставі донесень про наявність та рух військового майна, які оформлюються командирами цих підрозділів дану законодавчу норму командир інженерної роти молодший лейтенант ОСОБА_1 не виконав. Своєю бездіяльністю створив перешкоду виконання обов`язків начальником служби пального та мастильних матеріалів тилу військової частини НОМЕР_2 щодо зняття з обліку пального, використаного підрозділом інженерної роти.

Відтак, відповідно до висновку вищевказаного акту, службовим розслідуванням встановлено, що не подача донесення по службі пального та мастильних матеріалів молодшим лейтенантом ОСОБА_1 , є його власна бездіяльність так як молодший лейтенант ОСОБА_1 у листопаді та груднімісяцях 2020 року завжди знаходився на робочому місці у відпустці чи довготривалих відрядженнях не перебував. Разом з тим розслідуванням встановлено, що молодший лейтенант ОСОБА_1 неодноразово був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, та характеризується командуванням військової частини з негативної сторони. Відповідно статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти зобов`язаний один раз на місяць звіряти дані ротного обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2021 року № 22 за порушення вимог статті 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, що полягає у невиконанні обов`язку командира роти одного разу на місяць звіряти дані ротного обліку матеріальних засобів з обліковими даними військової частини, пункту 4 розділу 18 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (щодо не зняття пально- мастильних матеріалів з обліку підрозділу, неподання донесень по службі пально-мастильних матеріалів, (за листопад-грудень місяці 2020 року молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , керуючись статтями 48, 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану (Т.2, а. с. 80-82).

Позивач із вказаними вище наказами про притягнення його до дисциплінарної відповідальності не погодився, вважає такі протиправними, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку, спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут).

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

За визначенням, наведеним у пункті 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (стаття 2 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною першою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За приписами пункту 68 Дисциплінарного статуту ЗСУ на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Зокрема, частиною першою статті 83 цього Статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарний статут Збройних Сил України).

Згідно з статтею 49 Дисциплінарного статуту військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

При вирішенні питання щодо правомірності прийняття відповідачем наказу від 04 січня 2021 року № 3 про накладення стягнення у вигляді догани за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.01.2021 року о 09 год. 00 хв. під час ранкового шикування тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_3 було виявлено, що молодший лейтенант ОСОБА_1 , командир інженерної роти військової частини НОМЕР_2 не вийшов на розвід добового наряду о 09 год. 00 хв. На службу з`явився об 11 год. 30 хв. 04.01.2021 року.

По даному факту тимчасово виконуючим обов`язки начальника штабу першим заступником командира військової частини НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_3 написано рапорт від 04.01.2021 року вх. №33 від 04.01.2021 року (Т.2, а.с. 67).

ОСОБА_1 факту не виходу ним на розвід добового наряду о 09 год. 00 хв 04.01.2021 року не заперечує, та в обґрунтування поважності причин такого неприбуття у позовній заяві зазначає, що 04.01.2021 він звертався до швидкої медичної допомоги Виноградівської районної лікарні, та повідомляв про це ТВО НШ капітана ОСОБА_2 , після чого був на огляді у лікаря рентгенолога у ІНФОРМАЦІЯ_2 про що свідчить запис з печаткою в амбулаторній карті військовослужбовця.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Пунктом 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Відповідно до пункту 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Так, згідно зі ст.254 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

Статтею 255 Статуту внутрішньої служби передбачено, що амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Відповідно до ст.257 Статуту внутрішньої служби висновок про часткове або повне звільнення військовослужбовців строкової військової служби від занять, робіт, несення служби у наряді, а офіцерів та військовослужбовців військової служби за контрактом, - від виконання службових обов`язків дається лікарем, а у військових частинах, де лікар за штатом не передбачений, - фельдшером не більше ніж на шість діб.

Статтею 260 передбачено, що на стаціонарне лікування поза розташуванням військової частини військовослужбовці направляються за висновком лікаря військової частини, а для подання невідкладної допомоги за відсутності лікаря - черговим фельдшером (санітарним інструктором) медичного пункту з одночасним доповіданням про це начальникові медичної служби і черговому військової частини. До лікувальних закладів хворі доставляються у супроводі фельдшера (санітарного інструктора).

У разі направлення на лікування поза розташуванням частини військовослужбовці повинні бути одягнені відповідно до пори року і мати при собі направлення, підписане командиром військової частини, медичну книжку, документ, який посвідчує особу, необхідні особисті речі, атестат на продовольство, довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію) і медичну характеристику, а в разі вибуття на лікування за межі гарнізону - додатково атестат на речове і грошове забезпечення, проїзні документи до місця розташування лікувального закладу і назад.

У разі необхідності надання особі екстреної медичної допомоги у відповідності до Закону України «Про екстрену медичну допомогу», кожен громадянин України та будь-яка інша особа мають право звернутися за отриманням екстреної медичної допомоги до найближчого відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги чи іншого закладу охорони здоров`я, який може забезпечити надання такої допомоги.

Отже, у випадках, коли військовослужбовець потребує екстреної (невідкладної) медичної допомоги, він має право самостійно звернутися за медичною допомогою до найближчих закладів охорони здоров`я, в тому числі, зателефонувавши до служби екстреної медичної допомоги за телефоном 103. При цьому військовослужбовець повинен повідомити медичним працівникам про те, що він перебуває на військовій службі у Збройних Силах України та доповісти безпосередньому командиру (начальнику).

Як стверджує сам позивач, такий 04.01.2021 року повідомив ТВО НШ капітана ОСОБА_2 про своє звернення до швидкої медичної допомоги Виноградівської районної лікарні, від якого отримав усне направлення до госпіталю, після чого був на огляді у лікаря рентгенолога у ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, ст.254 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці, а також пунктом 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ чітко передбачено обов`язок військовослужбовця негайно повідомити про захворювання саме безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини, а також про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Так, безпосереднім начальником молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира інженерної роти військової частини НОМЕР_2 на час виникнення спірних правовідносин був командир військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_4 , який 04.01.2021 року перебував на роботі.

Відтак, ОСОБА_1 про все, що з ним сталося і стосується виконання ним службових обов`язків зобов`язаний був доповісти своєму безпосередньому начальникові - командирові військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_4 , чого позивачем зроблено не було.

Ба більше, згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 24.12.2020 №290 тимчасове виконання службових обов`язків начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 покладено на капітана ОСОБА_8 , який в свою чергу і рапортував командирові військової частини НОМЕР_2 про відсутність 04.01.2021 року на шикуванні командира інженерної роти молодшого лейтенанта ОСОБА_1 .

Крім того, доказів повідомлення ОСОБА_2 позивачем суду також не надано.

Відповідно до листа директора комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради від 03.04.2024 року №616-09 військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 04 січня 2021 року ні амбулаторно, (фізично) на Виноградівську станцію екстреної медичної допомоги, ні шляхом телефонного звернення, ні електронним способом, на лінію « 103» Центральної оперативної диспетчерської Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Закарпатської обласної ради не звертався.

Згідно наданого на виконання ухвали суду Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року витягу з Журналу рентгенографічних досліджень військової частини НОМЕР_5 записів щодо проходження ОСОБА_1 04.01.2021 року рентгенографічних досліджень не виявлено, натомість міститься запис про проходження таким рентгенографічного дослідження 11.01.2021 року (Т. 3, а.с.24-31).

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 року за клопотанням ОСОБА_1 було також витребувано від військової частини НОМЕР_5 належним чином посвідчену копію витягу із Журналу записів приймального відділення за 04.01.2021 року.

Проте, відповідно до наданих військовою частиною НОМЕР_5 витягів з Журналу реєстрації амбулаторних хворих приймального відділення військової частини НОМЕР_5 та з Журналу обліку прийому хворих у стаціонар та відмов у госпіталізації військової частини НОМЕР_5 , записи щодо ОСОБА_1 за 04.01.2021 відсутні (Т.3, а с. 70-76).

Відтак, з огляду на встановлення судом того факту, що позивач 04.01.2021 року не звертався за невідкладною медичною допомогою до Виноградівської районної лікарні, хоча і надав суду копію амбулаторної картки з відміткою 04.01.2021 року, однак це не спростовує того, що ОСОБА_1 у супереч ст. 12 Статуту внутрішньої служби ЗСУ не доповів своєму безпосередньому начальникові підполковнику ОСОБА_9 про необхідність звернення такого за медичною допомогою.

Відповідно до пункту 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як вже зазначалося судом, відповідно до витягу з наказу ТВО Командира військової частини НОМЕР_2 від 19.10.2020 року №235, молодший лейтенант ОСОБА_1 , командира взводу плавальних транспортерів інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від "28" серпня 2020 року № 304 на посаду командира інженерної роти військової частини НОМЕР_2 .

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 24 грудня 2020 року №460 про організацію служби військ і бойового навчання в частині на 2021 навчальний рік, введено в дію з 1 січня 2021 року розпорядок дня в частині (додаток 1), розпорядок роботи управління і штабу військової частини (додаток 2) парку (додаток 3) які наказано довести до всього особового складу частини. Розпорядок дня частини мати в чергового частини, чергових підрозділів, чергового парку.

Так, відповідно до п.8 розпорядку дня військової частини НОМЕР_2 на 2021 навчальний рік затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 21 грудня 2020 року, перевірка дотримання форми одягу офіцерським, сержантським та рядовим складом, готовність до занять, проведення інструктажу з заходів безпеки на всі випадки з записом в журналі реєстрації інструктажів з питань охорони праці. Командирське інформування починається о 09 год.00 хв. Та закінчується о 09 год.10 хв.

Відтак, позивач 04.01.2021 року не доповівши своєму безпосередньому начальникові командирові військової частини НОМЕР_2 підполковнику ОСОБА_4 , не виконав службові обов`язки, доручені йому за посадою, а саме не вийшов на розвід добового наряду о 09 год.00 хв. 04.01.2021 року, чим порушив статті 11, 12 та 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

З приводу посилань ОСОБА_1 на наказ командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 05.01.2021 року №4 , зокрема п.2 такого наказу, відповідно до якого ОСОБА_1 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків за посадою з шпиталю військової частини НОМЕР_5 АДРЕСА_3 з консультації 05.01.2020 року (імовірно описка) на підставі рапорту військовослужбовця, суд зазначає, що події стосовно яких ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності оскаржуваним наказом №3 від 04.01.2021 року мали місце саме 04.01.2021 року.

Також суд зауважує, що кримінальне провадження №000039 внесене до ЄРДР 15.06.2021 року за заявою ОСОБА_1 про внесення службовими особами військової частини А1927до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та скерування службовими особами відносно заявника завідомо неправдивого повідомлення про злочин стосується дій, що щодо прийняття військовою частиною НОМЕР_2 наказу про самовільне залишення ОСОБА_1 військової частини, однак такий наказ військової частини НОМЕР_2 №113 від 29.23.2021 року у рамках даної адміністративної справи згідно уточнених позовних вимог позивачем не оскаржується (Т.1, а.с. 139-141).

Статтею 87 цього ж Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Свою відсутність на розводі добового наряду о 09 год.00 хв. 04.01.2021 року позивач спростовує тим, що звертався до швидкої медичної допомоги Виноградівської районної лікарні, та повідомляв про це ТВО НШ капітана ОСОБА_2 , після чого був на огляді у лікаря рентгенолога, однак ані рапорту, ані будь-яких доказів, щодо повідомлення свого безпосереднього начальника чи направлення на флюорографічне обстеження позивачем суду не надано.

Відтак, з огляду на викладене вище, суд доходить висновку про відсутність підстав для скасування прийнятого командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 наказу від 04.01.2021 року №3 про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, що мало місце 04.01.2021 року

З приводу правомірності прийнятого командиром військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_4 наказу від 06.01.2021 року №10 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, та оголошення такому суворої догани суд зазначає наступне.

З наказу командира військової частини від 29.12.2020 №480 про стан військової дисципліни у грудні місяці 2020 року вбачається, що за грудень 2020 року було допущено 4 випадки порушення розпорядку дня, зокрема старшим солдатом ОСОБА_5 , солдатом ОСОБА_6 та старшим солдатом ОСОБА_7 .

Відтак зазначеним наказом командира військової частини від 29.12.2020 №480, за порушення розпорядку дня, керуючись статтями 48, 54 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України: старшого сапера інженерної роти військової частини НОМЕР_6 старшого солдата ОСОБА_5 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення - догана; сапера інженерної роти військової частини НОМЕР_6 солдата ОСОБА_6 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення - догана; понтонера-кулеметника інженерної роти військової частини НОМЕР_6 старшого солдата ОСОБА_7 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення догана (Т.2, а.с.74-79).

Відповідно до доповідної складеної помічником командира військової частини НОМЕР_2 з правової роботи лейтенантом юстиції ОСОБА_10 від 04.01.2021 року (Вх.№31 від 04.01.2021 року), таким не було погоджено проект наказу Командира військової частини НОМЕР_2 "Про здійснення преміювання особового складу військової частини НОМЕР_2 та їх особистий внесок у загальні результати служби у грудні 2020 року" в частині, що стосується особового складу інженерної роти військової частини НОМЕР_2 з наступних підстав: в рапорті на преміювання підлеглого особового складу за грудень місяць 2020 року (доданий до проекту наказу про преміювання), командир інженерної роти військової частини НОМЕР_2 молодший лейтенант ОСОБА_1 просив (клопотав) про виплату премії за грудень місяць 2020 року в повному обсязі: старшому солдату ОСОБА_5 , старшому саперу відділення механізованих мостів взводу забезпечення руху інженерної роти військової частини НОМЕР_2 ; солдату ОСОБА_6 , саперу відділення механізованих мостів взводу забезпечення руху інженерної роти; старшому солдату ОСОБА_7 , понтонеру кулеметнику відділення самохідних поромів взводу плавальних транспортерів інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , хоча відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 №480 від 29.12.2020 року вищепойменованим військовослужбовцям накладено дисциплінарне стягнення догана за порушення статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (в частині невиконання розпорядку дня військової частини).

На думку відповідача, факт погодження та реалізації наказу у відповідності до рапорту (клопотання) молодшого лейтенанта ОСОБА_1 у разі виплати спричинив би нанесення шкоди державі у вигляді переплати належного і ротового забезпечення військовослужбовцям та (суперечить) ігнорує вимоги пункту 4 розділу 16 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України під 07 червня 2018 року №260 (Т.2, а.с.70-71).

З огляду на що, командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято наказ від 06.01.2021 року №10 про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , оскільки такий як, командир інженерної роти військової частини НОМЕР_2 в рапорті на преміювання підлеглого особового складу наступним військовослужбовцям клопотав щодо виплати премії в повному обсязі наступним військовослужбовцям: старшому солдату ОСОБА_5 , старшому саперу відділення механізованих мостів взводу забезпечення руху інженерної роти; солдату ОСОБА_6 , саперу відділення механізованих мостів взводу забезпечення руху інженерної роти; старшому солдату ОСОБА_7 , понтонеру - кулеметнику відділення самохідних поромів взводу плавальних транспортерів інженерної готи, хоча відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 480 від 29.12.2020 даним військовослужбовцям накладено дисциплінарне стягнення догана. Даний факт, у разі виплати згідно рапорту міг би спричинити нанесення шкоди державі у вигляді переплати належного - ротового забезпечення військовослужбовцям (Т.2, а с. 68-69).

Як слідує з оскаржуваного наказу командира військової частини від 06.01.2021 року №10, своїми діями молодший лейтенант ОСОБА_1 , командир інженерної роти військової частини НОМЕР_2 порушив вимоги статей 11 (що полягає у невиконанні обов`язку свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України); 16 (що полягає у невиконанні службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою); 112 (щодо здійснення доповідей командирові батальйону про застосовані заохочення і накладені, стягнення на особовий склад роти, щотижня підбивати підсумки військової дисципліни).

Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти (корабля) серед іншого зобов`язаний доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, а також про застосовані заохочення і накладені стягнення на особовий склад роти (корабля); щотижня підбивати підсумки бойової підготовки, військової дисципліни та внутрішнього порядку.

В обґрунтування своїх дій ОСОБА_1 посилається на те, що ним було подано рапорт на преміювання особового складу 26.12.2020 року, оскільки рапорти на преміювання мають бути подані до 25 числа поточного місяця, а стягнення на військовослужбовців були накладені 29.12.2020 року, відтак накладення дисциплінарних стягнень мало місце після подання позивачем рапорту про преміювання особового складу роти.

Так, комісією в складі голови комісії-заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_11 , членів комісії: заступника командира роти з морально- психологічного забезпечення старшого лейтенанта ОСОБА_12 , командира роти капітана ОСОБА_13 , головного сержанта військової частини штаб-сержанта ОСОБА_14 , відібрано для знищення фінансові документи, які втратили практичне значення і не мають культурної цінності та подальшого зберігання фінансових документів, а саме: рапортів на преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 починаючи з 31 січня 2020 року по 29 грудня 2020 рік, про що було складено Акт №1 затверджений ТВО командиром військової частини НОМЕР_7 майором ОСОБА_15 08 січня 2021 року (Т.2, а.с. 72-73).

Відтак, відповідачем знищено рапорти подані ОСОБА_1 на преміювання військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 за грудень 2020 року.

Крім того, суд наголошує, що наказом військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 року №10 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за не здійснення доповідей командирові батальйону про застосовані заохочення і накладені, стягнення на особовий склад роти, щотижня підбивати підсумки військової дисципліни.

Відповідно до п. 20 розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 року №608, командири (начальники) підрозділів військових частин щодня усно доповідають своїм безпосереднім командирам (начальникам) про всі порушення військової дисципліни, скоєні підлеглими, та вносять пропозиції щодо накладення на них дисциплінарних стягнень.

Докази щодо не підбиття підсумків військової дисципліни Варцабою відповідач не надав.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З огляду на те, що відповідачем не надано достатніх доказів діяння позивача, яким він 31 грудня 2020 року порушив вимоги статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України (щодо здійснення доповідей командирові батальйону про застосовані заохочення і накладені, стягнення на особовий склад роти, щотижня підбивати підсумки військової дисципліни), а рапорт ОСОБА_1 на преміювання підлеглого особового складу у грудні 2020 року відповідачем в ході розгляду справи знищено, хоча копії рапорту суду надано не було, у суду відсутні докази допущення порушень з боку позивача таких статей 31.12.2020 року, а відтак суд доходить висновку про наявність підстав для скасування Наказу командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_4 від 06.01.2021 року №10 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

Надаючи оцінку правомірності прийняття ТВО НШ командиром військової частини НОМЕР_2 наказу від 20 січня 2021 року № 22 про накладення стягнення у вигляді суворої догани за порушення вимог статей 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, суд зазначає наступне.

Відповідно до рапорту заступника командира частини з тилу начальника тилу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_16 від 30 грудня 2020 року (вх.3899 від 30 грудня 2020 року), молодший лейтенант ОСОБА_1 за листопад та грудень місяці 2020 року не здав звітні матеріали донесень по службі пального та мастильних матеріалів.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.01.2021 року №7 в термін до 26 січня 2021 року заступнику командира з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 капітану ОСОБА_17 наказано провести службове розслідування по факту не подачі донесень по службі пального та мастильних матеріалів молодшим лейтенантом ОСОБА_1 (Т.2, а .с. 89).

20 січня 2021 командиром військової частини НОМЕР_2 затверджено акт службового розслідування за фактом не подачі донесень по службі пального та мастильних матеріалів молодшим лейтенантом ОСОБА_1 (Т.2, а.с.84-88).

За результатами висновків викладених у Акті розслідування від 20.01.2021 року, встановлено, що протягом листопада та грудня місяців 2020 року, молодший лейтенант ОСОБА_1 , військовослужбовець військової служби за контрактом, командир інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , не робив звірку та не подавав донесення по службі пального та мастильних матеріалів. Не подача донесення по службі пального та мастильних матеріалів молодшим лейтенантом ОСОБА_1 , є його власна бездіяльність так як молодший лейтенант ОСОБА_1 у листопаді та грудні місяцях 2020 року завжди знаходився на робочому місці у відпустці чи довготривалих відрядженнях не перебував.

20.01.2021 командиром військової частини НОМЕР_2 видано наказ №22 про результати проведеного службового розслідування по факту не подачі донесень по службі пального та мастильних матеріалів молодшим лейтенантом ОСОБА_1 , відповідно до якого позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статті 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, що полягає у невиконанні обов`язку командира роти одного разу на місяць звіряти дані ротного обліку матеріальних засобів з обліковими даними військової частини, пункту 4 розділу 18 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (щодо не зняття пально- мастильних матеріалів з обліку підрозділу, неподання донесень по службі пально-мастильних матеріалів (за листопад-грудень місяці 2020 року) та оголошено сувору догану (Т.2, а.с.80-82).

Пунктом 3 зазначеного наказу заступнику командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення наказано скласти протокол про військове адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 172-15 КУпАП недбале ставлення до військової служби стосовно молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , який разом з додатковими матеріалами направити на адресу Виноградівського районного суду Закарпатської області з метою притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, Постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12 квітня 2021 року у справі №299/1480/21, залишеною без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 22.07.2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-15 КУпАП та накладено на такого адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені вказаним Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби (стаття 86 Дисциплінарного статуту).

Положеннями статті 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Відповідно до статей 86, 87 Дисциплінарного статуту порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України.

Наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року №608 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який визначає механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Порядок №608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку №608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Порядок проведення службового розслідування встановлено розділом ІІІ Порядку №608, згідно з пунктом 1 якого рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №608).

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку №608).

Пунктом 2 розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, мають право запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування, інших військовослужбовців, цивільних осіб (за їх згодою), які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення (далі - учасники службового розслідування); отримувати письмові пояснення (заповнені від руки або надруковані); за погодженням з особами, які опитуються, фіксувати їх пояснення технічними засобами з подальшим оформленням їх у письмовому вигляді.

Згідно з пунктом 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Пунктами 1 - 3 розділу VІ Порядку №608 встановлено, що командир (начальник), який призначив службове розслідування, у 10-денний строк розглядає акт та матеріали службового розслідування. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Як же було зазначено вище, та вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.10.2020 №235 молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу плавальних транспортерів інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від "28" серпня 2020 року № 304 на посаду командира інженерної роти військової частини НОМЕР_2 .

Відповідно до статті 16 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України передбачено, що командир роти зобов`язаний, зокрема один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини ; керувати господарством роти.

Механізм організації та ведення обліку військового майна визначений Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України затвердженою Наказом Міністерства оборони України 17.08.2017 № 440 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 12 розділу І Інструкцію з обліку військового майна у Збройних Силах України, посадові (службові) особи організовують та здійснюють ведення обліку військового майна відповідно до обов`язків, визначених Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІУ (далі - Статут внутрішньої служби Збройних Сил України), Положенням про військове (корабельне) господарство, положеннями про органи військового управління, функціональними (посадовими, службовими) обов`язками з урахуванням вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та цієї Інструкції.

Відповідно до пункт 12 розділу III Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, звіряння даних обліку наявності і технічного (якісного) стану військового майна в службах забезпечення органів військового управління з даними обліку військового майна у військових частинах та центрах забезпечення здійснюється в строки, що встановлюються начальниками відповідних служб забезпечення органів військового управління. Для контролю за проведенням звірок даних обліку військового майна у службах забезпечення органів військового управління ведуться журнали результатів звірки обліку військового манна (додаток 8) (далі - журнал звірки обліку).

У свою чергу, згідно з Інструкцією з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (діє з 03.11.2017) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.09.2017 за № 1192/31060 (далі - Інструкція № 440), остання визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

Порядок організація, ведення обліку та документального оформлення руху військового майна у військовій частині визначено розділом V Інструкції № 440, відповідно до якого облік військового майна у службах забезпечення військової частини організовують начальники відповідних служб забезпечення, які в межах визначених обов`язків:

керують веденням обліку військового майна за визначеною номенклатурою та документальним оформленням його руху у військовій частині;

надають до фінансово-економічного органу військової частини первинні документи для відображення їх за бухгалтерським обліком;

проводять звірку даних обліку військового майна в підрозділах, на складі та в інших об`єктах військового (корабельного) господарства військової частини з даними обліку військового майна служби забезпечення;

вживають заходів щодо усунення недоліків та порушень у питаннях ведення обліку військового майна, документального оформлення його руху у військовій частині, виявлених за результатами аудиторських перевірок (інвентаризацій), які проводились у військовій частині за напрямом діяльності;

надають відповідно до табеля термінових донесень до служби забезпечення органів військового управління за підпорядкованістю звіти (донесення) про наявність, рух і якісний (технічний) стан військового майна у військовій частині, а також необхідну інформацію з цих питань командиру військової частини та безпосередньому начальнику;

організовують ведення формулярів (паспортів) та своєчасність їх заповнення;

забезпечують підрозділи військової частини бланками облікових документів по своїй службі забезпечення;

виконують інші завдання, визначені їх посадовими обов`язками.

Так, пунктом 4 розділу V Інструкції № 440, передбачено, що облік наявності, руху та якісного (технічного) стану озброєння, військової техніки та іншого категорійного майна ведеться в картках обліку військового майна (категорійного) або в книгах обліку наявності та руху військового майна (служба забезпечення) (додаток 47) (далі - книга обліку військового майна (служба забезпечення)). Некатегорійного військового майна - у картках обліку військового майна (некатегорійного) або в книгах обліку військового майна (служба забезпечення).

Пункт 4 розділу VІІІ, зокрема передбачає, що пальне, отримане на складі (пункті заправлення) військової частини підрозділом, який проводить самостійне заправлення техніки пальним штатними засобами, обліковується в цьому підрозділі в книзі обліку військового майна (склад, підрозділ). Зняття пально-мастильних матеріалів з обліку підрозділу, який проводить самостійне заправлення техніки пальним, здійснюється щомісяця (під час повернення підрозділу до розташування військової частини) на підставі донесень про наявність та рух військового майна, які оформлюються командирами цих підрозділів.

Так, із копій книги обліку військового майна (служба забезпечення), вбачається, що протягом листопада та грудня 2020 року керівником інженерної роти ОСОБА_1 донесень не подавалось та звірки не проводилось, про що свідчить відсутність відповідних записів у графі «у тому числі в підрозділах: інженерна рота (ІР)». Натомість, міститься лише підпис ОСОБА_1 стосовно залишку у грудні 2020 року(Т.2, а.с.101-102).

ОСОБА_1 у поданих ним 06.02.2024 року додаткових поясненнях у справі і зазначає, що не подав відношення по списанню паливно-мастильних матеріалів, оскільки перебував на лікуванні та фізично не мав можливості провести звірку по паливно-мастильним матеріалам, проте на час лікування позивача виконував обов`язки командира роти військовослужбовець якого призначив командир частини і який відповідно повинен був готувати документи на період лікування позивача (Т.2, а.с.104).

Однак, суд відхиляє такі твердження позивача з огляду на те, що в ході службового розслідування встановлено, що молодший лейтенант, командир інженерної роти ОСОБА_1 у листопаді та грудні місяцях 2020 року завжди знаходився на робочому місці у відпустці чи довготривалих відрядженнях не перебував. Доказів протилежного позивачем суду не надано.

Відтак, в ході розгляду справи позивач не спростував висновки, викладені в акті службового розслідування від 20.01.2021 року.

Крім того, свідок старший лейтенант ОСОБА_18 , яка є діловодом військової частини НОМЕР_2 у судовому засіданні 13.03.2024 року повідомила суду, що неодноразово зверталася до ОСОБА_1 з проханнями подачі ним донесень щодо залишків паливно - мастильних матеріалів та провести звітність за листопад-грудень місяці 2020 року, на що останній повідомляв, що потім подасть, що узгоджується із поданими нею поясненнями у рамках службового розслідування заступнику командира з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 капітану ОСОБА_17 .

Також старший лейтенант ОСОБА_18 зазначила, що ОСОБА_1 було відомо про факт проведення щодо нього службового розслідування.

Суд, дослідивши обставини, що передували накладенню на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани дійшов висновку, що ним порушено статтю 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, що полягає у невиконанні обов`язку командира роти одного разу на місяць звіряти дані ротного обліку матеріальних засобів з обліковими даними військової частини, пункту 4 розділу 18 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (щодо не зняття пально- мастильних матеріалів з обліку підрозділу, неподання донесень по службі пально-мастильних матеріалів, (за період листопада, грудня місяців 2020 року щомісячно як командир інженерної роти), а відтак відповідач, дійшов правильного висновку, що військовослужбовець порушив військову дисципліну та неналежно виконував службові обов`язки, доручені йому за посадою.

Таким чином, за результатами службового розслідування правомірно встановлено порушення позивачем статті 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України.

Слід зазначити, що відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

У свою чергу, недотримання військовослужбовцем зазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Враховуючи встановлені службовим розслідуванням обставини, суд дійшов висновку, що вони в повній та достатній мірі підтверджують факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Досліджуючи питання, щодо дотримання відповідачем процедури проведення службового розслідування передбаченої Порядком проведення службового розслідування в Збройних Силах України №608, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до положень Розділу V Порядку оформлення результатів службового розслідування за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1,2 Розділу VІ Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Вказані норми свідчать про те, що обов`язковим є лише доведення прийнятого наказу до відома військовослужбовця під підпис із зазначенням дати доведення.

При цьому, відсутність доведення до відома військовослужбовця, прийнятого наказу, не впливає на його юридичну силу.

Водночас, твердження позивача про протиправність службового розслідування з огляду на проведення його в період перебування позивача на лікуванні суд не приймає до уваги, з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 87 та п. 96 Дисциплінарного Статуту, обставини перебування військовослужбовця на лікуванні впливають лише на процес виконання та накладення дисциплінарного стягнення, а у випадках, визначених Порядком № 608, можуть бути підставою для перенесення строків проведення службового розслідування.

Зокрема, дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин. (п. 87 Дисциплінарного Статуту).

Дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці (п. 96 Дисциплінарного Статуту).

Також, відповідно до п. 13 розділу III Порядку № 608, до строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

За наведеного, суд приходить до висновку, що Дисциплінарний статут Збройних Сил України, ні інші акти, які регулюють проходження служби, не містять прямої заборони на проведення службового розслідування у період перебування військовослужбовця на лікуванні, а лише надають можливість перенесення строку проведення службового розслідування або відтермінування строку виконання дисциплінарного стягнення.

За наведеного, твердження позивача про те, що службове розслідування не проводиться в період перебування військовослужбовця на лікуванні ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм законодавства.

Підсумовуючи встановлені обставини, суд доходить висновку, що твердження позивача про не ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 20.01.2021 року №22, не вплинуло на всебічність, повноту, своєчасність і об`єктивність розслідування обставин вчиненого ним правопорушення та відповідно на правомірність оскаржених наказів.

Водночас, можлива наявність процесуальних порушень в ході службового розслідування не може бути самостійною правовою підставою для звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності за наявності обставин, які вказують на скоєння дисциплінарного проступку, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 06.02.2020 у справі № 300/1406/19.

З огляду на викладені норми Дисциплінарного статуту, суд зазначає, що підставою для застосування до військовослужбовця дисциплінарного стягнення є невиконання або неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку. При цьому, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок є дискреційними повноважень суб`єкта його накладення. Крім того, положення наведеного законодавства, не містять жодних застережень щодо необхідності дотримання послідовності при застосуванні до осіб дисциплінарних стягнень, а передбачають необхідність застосування до особи, якою вчинено дисциплінарний проступок, дисциплінарного стягнення, співрозмірного з вчиненим нею проступком та з урахуванням обставин його скоєння.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №816/70/16.

З приводу посилань ОСОБА_1 , щодо порушення відповідачем ст. 97 Дисциплінарного статуту, не доведення до відома позивача жодного оскаржуваного наказу, а також не ознайомлення ОСОБА_1 зі службовою карткою суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Щодо посилань позивача у поданій ним 13.09.2021 року відповіді на відзив (Т.1, а.с. 131) щодо оголошення командиром військової частини НОМЕР_2 доган за його відсутності та у присутності всіх військовослужбовців нижчих за військовим званням та посадою, а не тільки перед підлеглим особовим складом, суд зазначає, що такі не підтверджені жодними доказами.

Натомість судом встановлено, що 04.02.2021 року (у зв`язку з тривалим перебуванням позивача на лікуванні) оскаржувані накази були оголошені ОСОБА_1 усно перед строєм військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 із числа таких, що мають звання і обіймають посади не нижче, за які на той час мав позивач, зокрема перед такими, як капітан - ОСОБА_8 , старший лейтенант - ОСОБА_19 ; старший лейтенант - ОСОБА_20 , що підтверджено показами свідка ОСОБА_8 (Т.2, а.с.167).

Статтею 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у наказі про накладення дисциплінарного стягнення має бути доведено до відома військовослужбовця в чому саме полягає порушення ним військової дисципліни.

Так, в наказах оголошених позивачу 04.02.2021 року, зокрема в наказі №3 від 04.01.2021 р. зазначено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, що мало місце 04.01.2021 року, а саме такий, будучи командиром інженерної роти військової частини НОМЕР_2 , не вийшов на розвід добового наряду о 09 год. 00 хв., а також в наказі №22 від 20.01.2021 р. зазначено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статті 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, що полягає у невиконанні обов`язку командира роти одного разу на місяць звіряти дані ротного обліку матеріальних засобів з обліковими даними військової частини, пункту 4 розділу 18 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440 (щодо не зняття пально- мастильних матеріалів з обліку підрозділу, неподання донесень по службі пально-мастильних матеріалів, за листопад-грудень місяці 2020 року).

Відтак, відповідно до вимог ст. 98 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в наказі чітко зазначено в чому саме полягала протиправна бездіяльність позивача та якими статтями Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено обов`язок виконання позивачем таких дій.

Відповідно до статті 106 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

Статтею ст. 109 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що кожний військовослужбовець один раз на рік, а також у разі переведення на нове місце служби повинен ознайомитися із своєю службовою карткою й розписатися про це. У разі переведення військовослужбовця службова картка пересилається до нового місця служби.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії службової картки командира інженерної роти молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , у такій містяться зокрема наступні записи: у графі « Стягнення» догана за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України відповідно до наказу від 04.01.2021 року; догана за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України відповідно до наказу від 06.01.2021 №10; сувора догана за порушення вимог статті 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України відповідно до наказу від 20.01.2021 року №22.

Відтак, ОСОБА_1 подавши відповідачу рапорт був ознайомлений із вказаною службовою карткою 07.05.2021 року та 11.05.2021 року, про що свідчать особисті підписи позивача. (Т.1, а.с.97-98).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Слід врахувати й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для визння протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 06 січня 2021 року № 10 про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

Водночас, доводи позивача стосовно протиправності наказів командира військової частини № НОМЕР_2 від 04.01.2021 року №6 про притягнення такого до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог статей 11, 12, 16 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, а також від 20.01.2021 року №22 за порушення вимог статті 112 Статуту Внутрішньої Служби Збройних Сил України, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Відтак суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання наказів неправомірними та їх скасування задовільнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 06 січня 2021 року № 10 про притягнення до дисциплінарної відповідальності молодшого лейтенанта ОСОБА_1 за порушення вимог статей 11, 16, 112 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 908,00 грн. (Дев`ятсот вісім гривень нуль копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 10.06.2024 року.

СуддяЯ. М. Калинич