Справа № 600/2132/24-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2024 р. м. Чернівці Справа № 600/2132/24-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Лелюк О.П., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії.

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо зарахування ОСОБА_1 , 2000 року народження, до категорії військовозобов`язаних осіб, а також щодо видачі ОСОБА_1 , 2000 року народження, повістки на відправку на 08 квітня 2024 року, видачі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , 2000 року народження;

- скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , 2000 року народження;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 зняти ОСОБА_1 , 2000 року народження, з військового обліку категорії осіб військовозобов`язаних по військовому обов`язку, а також взяти ОСОБА_1 , 2000 року народження, на військовий облік призовників та видати ОСОБА_1 , 2000 року народження, відповідний військово-обліковий документ.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 самовільно, без дотримання вимог чинного законодавства, здійснено переведення позивача у статус військовозобов`язаного. Позивач не погоджується з указаними діями та вважає їх протиправними, оскільки станом на день виникнення спірних відносин (таким, на думку позивача, є 08 квітня 2024 року дата видачі повістки на відправку) йому виповнилось 24 роки, тобто він є призовником, не проходив строкової військової служби, не має статусу військовозобов`язаного і не надавав згоди на призов на військову службу під час мобілізації.

Ухвалою суду від 20 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи; задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази у відповідача.

Відповідач у поданому до суду відзиві заперечує проти позову та просить суд відмовити у його задоволенні. При цьому стосовно позовної вимоги в частині скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов позивача на військову службу під час мобілізації зазначено, що наразі позивач є військовозобов`язаним, який не був призваний на військову службу, наказ про призов не видавався.

Разом із відзивом на позовну заяву відповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду, в обґрунтування якого зазначив, що 24 травня 2018 року позивач особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де після написання відповідної заяви особисто отримав військово-обліковий документ, а саме тимчасове посвідчення. Таким чином, саме 24 травня 2018 року позивачу стало відомо про свій статус військовозобов`язаного і саме цього дня, відповідно, він дізнався про можливе порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Розглянувши вказане клопотання та перевіривши матеріали справи, суд зазначає таке.

Строки звернення до адміністративного суду передбачені статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо зарахування ОСОБА_2 до категорії військовозобов`язаних осіб та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 зняти ОСОБА_1 з військового обліку категорії осіб військовозобов`язаних по військовому обов`язку, взяти його на військовий облік призовників та видати ОСОБА_1 відповідний військово-обліковий документ.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що згідно з протоколом засідань комісії з питань приписки №33 від 20 лютого 2017 року ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час, у зв`язку з чим він знятий з військового обліку призовників та взятий на військовий облік військовозобов`язаних.

24 травня 2018 року ОСОБА_1 подав військовому комісару ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву з проханням видати тимчасове посвідчення.

З наведеного вбачається, що саме 24 травня 2018 року позивачу стало відомо про взяття його на військовий облік як військовозобов`язаного і саме з цього дня почався перебіг строку звернення до адміністративного суду з позовними вимогами про визнання протиправними дій щодо зарахування його до категорії військовозобов`язаних осіб та зобов`язання зняти його з військового обліку категорії осіб військовозобов`язаних по військовому обов`язку та взяти ОСОБА_1 на військовий облік призовників і видати відповідний військово-обліковий документ.

Отже, строк, протягом якого позивач мав право звернутися до суду позовними вимогами в указаній вище частині у межах, установлених частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тривав з 25 травня 2018 року по 26 листопада 2018 року (25 листопада 2018 року вихідний день).

Однак із позовом в указаній вище частині позовних вимог позивач звернувся до суду лише 16 травня 2024 року (згідно відбитку штампу канцелярії суду), тобто із значним пропуском строку звернення до суду, встановленого частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому позивачем не було подано до суду заяву (клопотання) про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.

До цього суд зауважує, що у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №990/115/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбаченими КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Без наявності строків на процесуальну дію або без їх дотримання в адміністративному судочинстві виникнуть порушення прав учасників адміністративного процесу. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також суд звертає увагу і на те, що у постанові від 14 червня 2018 року (справа №800/102/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що в пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (Заява №24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, №93).

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до частини третьої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, законодавець допускає ймовірність виявлення судом факту недотримання строку звернення до суду і після відкриття провадження у справі, внаслідок чого позов може бути залишений без розгляду. При цьому наведені законодавчі приписи передбачають право особи подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведенням поважних причин такого пропуску.

Крім цього, частиною шостою статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно із частиною тринадцятою статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Отже, одним із обов`язків позивача при поданні позовної заяви, яку подано з пропуском строку звернення до адміністративного суду, є надання заяви про поновлення цього строку та доказів поважності причин його пропуску. Наслідком же невиконання такої вимоги, встановленої судом після відкриття провадження у справі, є прийняття судом ухвали про залишення позову без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення останньому ухвали.

Враховуючи, що після відкриття провадження у цій справі та прийняття до розгляду позовної заяви ОСОБА_1 судом встановлено факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, з метою надання можливості подати заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин пропуску, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без руху.

Тому, подане відповідачем клопотання підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 171, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині оскарження дій щодо зарахування ОСОБА_1 до категорії військовозобов`язаних осіб та в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 зняти ОСОБА_1 з військового обліку категорії осіб військовозобов`язаних по військовому обов`язку, взяти його на військовий облік призовників та видати ОСОБА_1 відповідний військово-обліковий документ - залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заявив указаній вище частині протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.

4. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали і не усунення недоліків у вказаний строк позовна заява у відповідній частині буде залишена без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лелюк