Справа № 750/5106/24
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/5106/24
Провадження № 2-а/750/88/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області, Чернігівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до суду з позовом до Чернігівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області про скасування постанови інспектора відділу реагування патрульної поліції Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області серії ББА № 557823 від 22 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Обґрунтовано позов тим, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено порядок розгляду, а саме, звертаючись до особи, інспектор поліції не назвав своє прізвище, посаду та спеціальне звання. Також, не зважаючи на те, що позивачу не було повідомлено про причину зупинки, у зв`язку із чим остання мала право не надавати посвідчення водія, вона все ж таки надала інспектору поліції посвідчення водія, тримаючи його у руці таким чином, щоб було можливо ознайомитися з його змістом. Крім того, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач порушила правила користування ременями безпеки. Однак, ремінь безпеки на місці водія було знято вже після зупинки транспортного засобу, оскільки це завдає дискомфорту водієві. Також в оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від роз`яснення їй її прав, натомість позивачу цього навіть не було запропоновано та жодних дій для цього не здійснювалося. Інспектор поліції навіть не ознайомив позивача зі змістом оскаржуваної постанови. Також у позові зауважено, що постанова містить помилку, а саме невірно вказано адресу місця реєстрації позивача замість номера будинку та квартири «1/51», невірно зазначено «1/59».

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 травня 2024 року до участі в справі в якості другого відповідача залучено Головне управління Національної поліції у Чернігівській області.

Представники відповідачів надіслали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просили відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується належними доказами, а справа про адміністративне правопорушення була розглянуто у встановленому законом порядку. Крім того, у відзиві зазначено, що відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 671101, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Представник позивача надіслала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги у повному обсязі та додатково зазначила, що твердження поліцейським про порушення позивачем правил користування пасками безпеки ґрунтуються лише на припущеннях, а тому є безпідставними та не підтверджені належними та допустимим доказами.

Згідно ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

22 березня 2024 року о 12 год. 24 хв. в с. Макишин, Чернігівського району та області, по вул. Миру, 81, інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Левковичем Д.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 557823 відносно громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за те, що остання керувала транспортним засобом «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи не пристебнутою ременем безпеки та не пред`явила посвідчення водія на право керування транспортними засобами відповідної категорії, чим порушила п.п. 2.3. «в» та 2.1. «а» ПДР України та вчинила адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП (а.с. 7).

У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додається відео з бодікамери.

Як вбачається із відеофіксації, інспектор відділу реагування патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 зупиняє транспортний засіб «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказаний транспортний засіб зупиняється за значної відстані від поліцейського. Після зупинки транспортного засобу гр. ОСОБА_1 відкрила передні пасажирські дверцята транспортного засобу та визирнула з автомобіля.

У подальшому, на 00:42 - 1:01 секундах першого відеозапису видно, що гр. ОСОБА_1 пред`являє працівнику поліції посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, при цьому працівник поліції повідомляє про необхідність здійснити перевірку свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за допомогою ІПНП «Цунамі», та взявши його до рук прямує до службового автомобіля, де здійснює перевірку. З відеозапису видно, що посвідчення водія позивача були у полі зору інспектора поліції і він мав змогу з ним ознайомитися.

У відзивах на позовну заяву зазначено, що в ході подальшого спілкування з громадянкою ОСОБА_1 працівниками поліції було встановлено наявність у останньої ознак алкогольного сп`яніння, а саме - різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, та останній було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер».

ОСОБА_1 відмовилась проходити огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та замість спілкування з працівниками відділу реагування почала займатися власними справами, а саме розмовляти по мобільному телефону. На зауваження працівників поліції та запрошення відкласти розмову для спілкування з приводу складання адміністративних матеріалів - не реагувала.

На 05:40 хв. відеозапису працівники поліції звертаються до гр. ОСОБА_1 з проханням: «Надайте будь-ласка документи і будете розмовляти далі», - на що на 05:40 хв. вказаного відеозапису ОСОБА_1 відповідає: «Ні, документи я Вам не надам» та продовжує розмови по мобільному телефону.

При цьому, позивач обґрунтовувала свою позицію тим, що документи (посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) вона вже пред`являла, а тому не має обов`язку пред`являти їх повторно.

Відповідно до статі 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах, повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення в тому числі ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП України.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до пункту 1.9 цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.3.(в) ПДР вказує, що водій механічного транспортного засобу повинен на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів

Стаття ч. 5 ст. 121 КУпАП визначає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка порушила правила користування ременем безпеки.

У той же час, ч. 1 ст. 126 КУпАП визначає настання адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно статті 251 КУпАП орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи на підставі доказів, тобто будь-яких фактичних даних, які встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП України визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Позивач у своєму позові зазначає, що вона була пристебнута ременем безпеки та відстібнула його вже після зупинки транспортного засобу на вимогу працівника поліції.

Наданий відповідачем відеозапис події за участю позивача, не містить доказів на підтвердження того, що позивач не була пристебнута ременем безпеки під час керування транспортним засобом.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в статті 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Як зазначено у пункті 30 постанови Верховного Суду від 8 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Враховуючи, що єдиним доказом, наданим відповідачем на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, є наданий відеозапис, який, як зазначено вище, не містить інформації щодо керування позивачем транспортним засобом, не будучи пристебнутою ременем безпеки, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні правопорушення не доведена поза розумним сумнівом, оскільки, враховуючи позицію позивача щодо обставин цієї події, викликає обґрунтований сумнів у тій версії події, яка викладена у оскаржуваній постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не виключає можливості припустити обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, які не є явно безпідставними.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, оскаржуваною постановою позивача визнано виною в тому, що вона не пред`явила посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушила п. 2.1 «а» ПДР України.

Проте, вказані висновки спростовуються поясненнями відповідача, викладеними у відзиві та відеозаписом фіксації на 00:42 - 1:01 секундах першого відео, на якому чітко видно, що після зупинки транспортного засобу позивач, на вимогу інспектора поліції, пред`явила посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу таким чином, що поліцейський мав змогу з ними ознайомитися.

Таким чином, викладена в оскаржуваній постанові фабула правопорушення в частині того, що позивач не пред`явила посвідчення водія, спростовується наявними у справі доказами, зокрема, відеозаписом, наданим відповідачем до свого відзиву.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, є недоведеним, що є підставою в порядку ст. 286 КАС України для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) до Чернігівського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Чернігівській області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 13, м. Чернігів), Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (пр-т Перемоги, 74, м. Чернігів; код ЄДРПОУ - 40108651) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА № 557823 від 22 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 та ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., що винесена інспектором відділу реагування патрульної поліції Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області лейтенантом поліції Левковичем Д.В. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова