Справа № 400/15507/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 р. № 400/15507/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів1. Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008,
провизнання протиправним та скасування рішення №86 від 14.12.2023, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні ОСОБА_3 пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 86 від 14.12.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу для призначення ОСОБА_3 пенсії за віком періоди роботи з 21.07.1977 року по 04.05.1978 року, з 13.05.1978 року по 22.04.1980 року, з 25.08.1980 року по 07.11.1981 року, з 22.12.1981 року по 26.04.1982 року, з 25.06.1982 року по 01.09.1983 року, з 19.09.1983 року по 01.07.1984 року, з 01.07.1984 року по 11.10.1984 року, з 22.10.1984 року по 01.01.1986 року, з 02.01.1986 року по 22.07.198 року, з 26.07.1988 року по 01.02.1995 року, з 16.02.1995 року по 31.10.2007 року, а також зарахувати до страхового стажу періоди роботи 04.03.2008 року по 10.08.2010 року та з 11.08.2010 року по 10.06.2022 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 11.12.2023 року з урахуванням висновків суду по даній справі.

Ухвалою від 28.12.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін у судове засідання).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Отже, не врахування трудового стажу, згідно наданої позивачем трудової книжки, є протиправним та необґрунтованим.

Крім того, оскільки період трудової діяльності позивача на території рф закінчено до набрання чинності Закону № 2783 та Постанови № 138, тобто в період дії відповідних Угод та їх положень щодо врахування страхового стажу, то позивач вважає протиправним позицію органів Пенсійного фонду України та відмову ГУ ПФУ в Одеській області у зарахуванні до його страхового стажу періодів роботи з 04.03.2008 року по 10.08.2010 року та з 11.08.2010 року по 10.06.2022 року.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що до страхового стажу позивача не зараховані:

- всі періоди роботи згідно трудової книжки від 18.07.1977 року, оскільки на титульній сторінці документу підстави зміни дати народження власника документу, засвідчено печаткою Снігурівського ліцею, але запис про прийняття на роботу в Снігурівський ліцей відсутній в трудовій книжці;

- всі періоди роботи в росії з 04.03.2008 року по 10.06.2022 року згідно трудової книжки від 03.03.2008 року серії НОМЕР_1 та період роботи з 16.02.1995 року по 31.10.2007 року згідно трудової книжки від 18.07.1977 року.

Наразі законодавством передбачено зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності в рф лише по 31.12.1991 року, оскільки з 01.01.2023 року рф припинила участь в Угоді про гарантії прав держав-учасниць Співдружності Незалежних держав в галузі пенсійного забезпечення, укладеної 13.03.1992 року.

Отже рішення від 14.12.2023 року № 86 від 14.12.2023 роу про відмову в призначенні позивачу пенсії є законним та обґрунтованим.

Ухвалою від 17.01.2024 року суд залучив в якості відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Миколаївській області).

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що а результатами розгляду документів позивача до страхового стажу не зараховано:

- всі періоди роботи трудової книжки 18.07.1977 року, оскільки на титульні сторінці документу підстави зміни дати народження власника документу, засвідчено печаткою Снігурівського ліцею, але запис про прийняття на роботу в Снігурівський ліцей відсутній в трудовій книжці;

- всі періоди роботи в росії з 04.03.2008 року по 10.06.2022 року згідно трудової книжки від 03.03.2008 року НОМЕР_1 та періоди роботи з 16.02.1995 року по 31.10.2007 року згідно трудової книжки від 18.07.1977 року.

На тепер законодавством передбачено зарахування до трудового стажу переодів трудової діяльності в рф лише по 31.12.1991 року.

Відповідач 2 вважає дії ГУ ПФУ в Одеській області, щодо винесеного рішення від 14.12.2023 № 86 про відмову в призначенні позивачу пенсії таким, що в повному обсязі відповідає нормам чинного законодавства.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

12.10.2023 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Заява позивача від 12.10.2023 року відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФУ в Одеській області, яким 09.05.2023 року винесено рішення № 86 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Підстава відмови: страховий стаж становить 07 років 06 місяців при необхідних 27 роках.

До страхового стажу не зараховано:

- всі періоди роботи згідно трудової книжки від 18.07.1977 року, оскільки на титульній сторінці документу підстави зміни дати народження власника документу, засвідчено печаткою Снігурівського ліцею, але запис про прийняття на роботу в Снігурівський ліцей відсутній в трудовій книжці;

- всі періоди роботи в росії з 04.03.2008 року по 10.06.2022 року згідно трудової книжки від 03.03.2008 року серії НОМЕР_1 , та період роботи з 16.02.1995 року по 31.10.2007 року згідно трудової книжки від 18.07.1977 року.

Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії та неврахуванням стажу роботи, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 1 ст. 26 Закону № 1058 передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 01.01.2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року не менше 27 років;

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Згідно з п. 1 ч. 22 Закону № 1058 відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду поміж іншого для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993 року (далі Постанова № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п. 20 Порядку № 637, у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ організацій або їх правонаступників.

Надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організації або їх правонаступників потрібно виключно в разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі № 235/1112/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відмовляючи позивачу у врахуванні періодів роботи, занесених до трудової книжці від 18.07.1997, ГУ ПФУ в Одеській області виходило з наступного: на титульній сторінці документу підстави зміни дати народження власника документу засвідчено печаткою Снігурівського ліцею, але запис про прийняття на роботу в Снігурівському ліцею відсутній в трудовій книжці.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 (далі Постанова № 301) закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача, їх співставлення між собою, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Отже, відповідач 1 протиправно відмовив позивачу у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи, занесених до трудової книжки від 18.07.1977 року.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивача періоди, зазначені у вказаній трудовій книжці.

Щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи в росії з 04.03.2008 року по 10.06.2022 року, суд зазначає наступне:

13.03.1992 року набула чинності Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі Угода), відповідно до ст. 1 якої пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць Угоди здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно ч. 2, 3 ст. 6 Угоди для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У відповідності до п. 2 ст. 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Отже, припинення участі російської федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, оскільки такий стаж набутий ним до ухвалення відповідних рішень.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, а відповідно і заробітна плата за той період, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

З даного приводу суд зазначає, що право людини похилого віку на соціальний захист не може ставитися в залежність від виконання своїх обов`язків органом влади іншої держави.

Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи із задекларованих принципів, суд вважає протиправною відмову у зарахуванні позивачеві до страхового стажу періодів роботи на території РФ.

Відтак, порушене право позивача на належний рівень пенсійної виплати підлягає судовому захисту.

Одночасно з цим суд враховує, що саме ГУ ПФУ в Миколаївській області є належним пенсійним органом, що здійснює облік осіб, яким призначено пенсію на території Миколаївської області. Отже, врахування відповідних періодів до страхового стажу позивача та повторний розгляд його заяви буде здійснюватися вказаним пенсійним органом.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань обох відповідачів по 414,44 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 19, 77, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.12.2023 року № 86 про відмову у призначенні ОСОБА_3 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) періоди роботи з 21.07.1977 року по 04.05.1978 року, з 13.05.1978 року по 22.04.1980 року, з 25.08.1980 року по 07.11.1981 року, з 22.12.1981 року по 26.04.1982 року, з 25.06.1982 року по 01.09.1983 року, з 19.09.1983 року по 01.07.1984 року, з 01.07.1984 року по 11.10.1984 року, з 22.10.1984 року по 01.01.1986 року, з 02.01.1986 року по 22.07.198 року, з 26.07.1988 року по 01.02.1995 року, з 16.02.1995 року по 31.10.2007 року, а також зарахувати до страхового стажу періоди роботи 04.03.2008 року по 10.08.2010 року та з 11.08.2010 року по 10.06.2022 року.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про призначення пенсії від 11.12.2023 року з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 414,44 грн. (чотириста чотирнадцять гривень 44 копійки).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у сумі 414,44 грн. (чотириста чотирнадцять гривень 44 копійки).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12.06.2024 року.

Суддя О.В. Малих