Справа № 160/5971/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
06 червня 2024 рокуСправа №160/5971/24
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, ) про визнання неправомірною та скасування вимоги задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 13.02.2020 року №Ф-16378-53/64 про сплату боргу (недоїмки) суми боргу (недоїмки) у розмірі 8982,60 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

27 травня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заяву про відшкодування судових витрат, яка надійшла від представника позивача в підсистемі «Електронний Суд». До заяви додано докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 травня 2024 року призначено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №160/5971/24 до розгляду в порядку письмового провадження.

04 червня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано заперечення відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які надійшли в системі «Електронний Суд». В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що справа розглянута в порядку письмового провадження, є справою незначною складності та типовою. В наявності значна кількість усталеної судової практики. що зумовлює можливість використання адвокатом шаблонних документів та напрацьованих матеріалів. Надані документи не підтверджені об`єктивними доказами. В договорі відсутні посилання на конкретні обставини цієї справи, не містять такого посилання і інші документи. Розмір витрат не є співмірним із складністю справи та не доведених обсягом виконаних робіт. Відсутні належні. допустимі та достатні докази. Відсутній погодинний розрахунок вартості робіт.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши питання про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 247 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Аналогічна норма міститься у статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За клопотанням іншої сторони суд може зменшити витрати на професійну правничу допомогу згідно ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України, в той час як критерії, визначені ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судом застосовуються незалежно від наявності такого клопотання чи будь-яких заперечень іншої сторони у справі.

Змістовно аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21, що є релевантним до обставин цієї справи виходячи з тотожності відповідних положень законодавства.

Також суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того чи їх фактично сплачено, чи вони тільки підлягають сплаті, що підтверджується послідовною практикою Касаційного адміністративного суду (наприклад, постанова від 16.02.2023 року по справі №520/562/19).

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 21 березня 2018 року у справі №815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/160 від 18 жовтня 2018 року у справі № 813/4989/17, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі; на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу до суду надано:

1) Договір про надання правової допомоги від 22.01.2024 року (далі Договір);

2) Додаток від 22.01.2024 року №1 до Договору (далі Додаток);

3) Акт про надання правової допомоги від 24.01.2024 року №1 (далі Акт);

3) Довідка про отримання гонорару від 06.11.2023 року (далі Довідка).

Згідно п. 1.1. Договору узгоджено надання юридичної допомоги на умовах Договору. При цьому пунктом 2.1. Договору узгоджено зміст відповідної юридичної допомоги: представництво в т.ч. в адміністративних судах із усіма без виключення процесуальними правами, наданими стороні згідно Кодексу адміністративного судочинства України.

За п. 4.1. Договору вартість визначається адвокатом після одержання замовлення на надання допомоги шляхом виставлення клієнту рахунку.

Відповідно до п. 4.2. Договору оплата проводиться не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвоката.

Пунктом п. 4.5. Договору встановлено, що за результатами надання юридичної допомоги складається акт, в якому визначається обсяг наданої допомоги і її вартість.

Додаток №1 фактично є загальним прейскурантом вартості послуг адвоката, узгоджено погодинну оплату послуг. Визначено загальні для всіх категорій справі ціни на:

1) консультацію з вивченням документів 1000 грн/год.

2) підготовка адвокатського запиту 1000,00 грн;

Щодо справ згідно Кодексу адміністративного судочинства України визначено наступні ціни:

1) ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів клієнтом 1500,00 грн/год;

2) складання позовної заяви 4000,00 грн;

Також в розділі «супровід угод» передбачено:

1) гонорар за винесене позитивне рішення майнового характеру 15000,00 грн.

Згідно п. 1 Акту адвокат відповідно до Договору надав клієнту юридичні послуги у справі №160/5971/24, а клієнт їх прийняв.

За п. 2 акту вартість послуг, визначена згідно Додатку №1, становить 22500,00 грн:

1) консультація усна з вивченням документів 1 година, 1000 грн;

2) ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документів клієнтом 1 година, 1500 грн;

3) підготовка адвокатського запиту 1000,00 грн;

4) складання позовної заяви 4000,00 грн;

5) гонорар за прийняття рішення на користь клієнта 15000,00 грн.

Вирішуючи питання про те, чи підлягають надані юридичні послуги сплаті суд звертає увагу на п. 4.2. Договору, яким оплата пов`язана з виставленням рахунку. Такий рахунок до суду не надано, що створює розумний сумнів в наявності у витрат на адвоката характеристики «підлягають сплаті», адже відсутні ані докази на підтвердження оплати, ані докази на підтвердження того, що витрати підлягають оплаті (існує відповідний обов`язок), оскільки адвокат, визначивши порядок здійснення оплати, не вчиняє юридично значущої дії для настання відповідних наслідків.

Окрім цього, Акт, яким передано послуги, датовано 24.01.2024 року, хоча позов подано лише у березні 2024 року, а рішення винесено у травні 2024 року. Також в Акті наявна помилка щодо дати Договору.

Суд також враховує, що Договір та Додаток не містять формального або змістовного зв`язку з предметом позову (відсутнє посилання на спірну вимогу).

В своїй сукупності наявні обставини щодо відсутності доказів про те, що витрати понесено або вони підлягають сплаті, а також розбіжності та неповнота в складених документах створюють обґрунтований сумнів у пов`язаності витрат з розглядом справи, а також у достовірності поданих доказів в цілому.

Частиною п`ятою статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким у задоволенні заяви представника позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Керуючись ст. ст. 132-143, 241-243, 246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Ухвалити у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання неправомірною та скасування вимоги додаткове рішення, яким у задоволенні заяви про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко