Справа № 140/2714/24
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2714/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Костюкевич С.Ф., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення № 77 від 15.02.2024 про відмову призначенні пенсії; зобов`язання призначити пенсію зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з моменту звернення до пенсійного органу 15.02.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є громадянином, який потерпів від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням від 01.04.1993 №005941. Позивач зауважує, що посвідчення є дійсним, питання щодо його анулювання ні державними, ні іншими органами чи особами не ставилося.

З метою реалізації права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку позивач в лютому 2024 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, подавши при цьому всі необхідні документи.

Рішенням № 77 від 15.02.2024 ГУ ПФУ в Харківській області відмовлено в призначенні пенсії з посиланням, що заявником не підтверджено факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, що становить не менше 3 років.

Вказав, що з 01.12.1985 по 01.07.1991 навчався у Львівському національному аграрному університеті, а з 08.07.1991 і по даний час проживає у с. Великий Обзир.

Позивач вважає, що оскільки його визнано особою, потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи, з видачею відповідного посвідчення, то це є підставою для надання йому пільг та компенсацій, встановлених Законом №796-XII, в тому числі і права на пенсію зі зниженням пенсійного віку. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Представник відповідача 1 у відзиві на адміністративний позов позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідно статті 55 Закону України №796 особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, а саме особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років (потерпілі 3 категорії) - мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи але не більше 6 років. При цьому початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у визначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи у цей період.

Вказав також, що згідно даних довідки №01-32-19-837 від 22.06.2018, виданої Львівським національним аграрним університетом та записів №6-8 трудової книжки серії НОМЕР_1 , починаючи з 01.12.1985 по 01.07.1991 позивач навчався у Львівському національному аграрному університеті, тобто у цей період не перебував на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Вважає, що період проживання (роботи) позивача в зоні гарантованого добровільного відселення, що дає право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за наявності страхового стажу на момент досягнення пенсійного віку передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 01.01.1993 становить - 1 рік 4 місяці 24 дні, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

У відзиві на позов ГУ ПФУ в Харківській області позовні вимоги заперечило та у їх задоволенні також просило відмовити. Представник відповідача 2 вказала, що після реєстрації поданої до ГУ ПФУ у Волинській області заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, - ГУ ПФУ в Харківській області, рішенням якого № 77 від 15.01.2024 йому відмовлено у призначенні пенсії з тих підстав, що станом на 01 січня 1993 року період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років не підтверджено.

Зауважила, що наданими позивачем документами підтверджено, що заявник постійно проживав та був зареєстрований у зоні гарантованого добровільного відселення не з моменту аварії (26.04.1986), а з 08.07.1991, що складає станом на 01.01.1993 року менше 3 років, тому у заявника відсутнє право на зниження пенсійного віку.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 01.04.1993 Волинською обласною державною адміністрацією, є потерпілим від Чорнобильської катастрофи, 3 категорії.

08.02.2024 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 ЗУ «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

15.02.2024 ГУ ПФУ в Харківській області прийняло рішення №77 «Про відмову в призначенні пенсії», яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії. Підставою для відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку зазначено непідтвердження проживання, роботи не менше 3 років в зоні гарантованого добровільного відселення.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 26 Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлено статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Так абзацом першим частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (абзац п`ятий пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

За змістом примітки до пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Отже, право на застосування положень статті 55 Закону №796-XII щодо виходу на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку мають лише ті особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років, і вказана обставина повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи: документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи).

Підставою для відмови ОСОБА_1 рішенням ГУ ПФУ в Харківській області № 77 від 15.02.2024 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ вказано непідтвердження фактичного проживання (роботи) в зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років станом на 01 січня 1993 року (а.с.13).

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, період проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01 січня 1993 року необхідно обраховувати від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26 квітня 1986 року.

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23 липня 1991 року №106 Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи та Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Постанова №106).

При вирішенні спору суд враховує, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною першою статті 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та Потерпілий від Чорнобильської катастрофи.

Системний аналіз наведених положень Закону №796-XII вказує на те, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років станом на 01 січня 1993 року або не менше двох років на цю дату у зоні безумовного (обов`язкового) відселення.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачу Волинською обласною державною адміністрацією 01.04.1993 було видано посвідчення серії НОМЕР_2 (категорія 3) як такому, що постійно працював чи працює, або проживає чи проживав у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення у 198 рр (а.с.7).

Із зазначеного посвідчення не вбачається можливим встановити, на якій підставі воно видане ОСОБА_1 : у зв`язку з постійним проживанням (працею) у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років чи в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років та у які конкретно роки.

З долученого до заяви про призначення пенсії відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 14.08.1998 Камінь-Каширським РВ МВС України у Волинській області (а.с.6) слідує, що позивач з 08.07.1991 зареєстрований та проживає в селі Великий Обзир Волинської області.

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 село Великий Обзир Камінь-Каширського району Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

За змістом рішення № 77 від 15.02.2024 ГУ ПФУ в Харківській області враховано період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення з 08.07.1991 згідно з копією паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 14.08.1998 Камінь-Каширським РВ МВС України у Волинській області, що станом на 01 січня 1993 року дійсно становить лише 1 рік 4 місяці 24 дні.

Таким чином відтиск штампу про зареєстроване місце проживання в паспорті ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , не підтверджує факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) станом на 01 січня 1993 року не менше 3 років.

З наданої позивачем довідки Львівського національного аграрного університету від 22.06.2018 №01-32-19-837 судом встановлено, що ОСОБА_1 навчався у Львівському національному аграрному університеті з 01.12.1985 по 01.07.1991 на денній формі навчання.

Позивач стверджує, що увесь вільний від навчання час проводив у батьків у селі Великий Обзир Волинської області.

Період канікул відповідачем 2 не зараховано, оскільки невідоме місце реєстрації позивача до 08.07.1991.

Посилання позивача на додану архівну довідку з Львівського національного аграрного університету від 22.06.2018 про зарахування на підготовче відділення та на 1-5 курси факультету «Мехіназація с/г» денної форми навчання, суд до уваги не приймає, оскільки в даній довідці не зазначені періоди стаціонарного навчання та канікул, як і не надана довідка з органу місцевого самоврядування про проведення таких канікул за місцем проживання його батьків.

Також суд не приймає як доказ роботу в зоні ЧАЕС, що під час стаціонарного навчання в університеті (01.12.1985 по 30.06.1991) ще раніше був прийнятий в члени колгоспу «Радянська Україна» Камінь-Каширського р-ну Волинської області, що знаходиться в зоні гарантованого добровільного відселення, там працював за записами трудової книжки (з 10.07.1981 по 04.12.2002), оскільки як вбачається із розділу трудової книжки «трудова участь у господарстві» за час навчання записи про будь-яку кількість трудоднів та виконання встановленого у господарстві річного мінімуму відсутні.

Необхідно зауважити, що позивач ОСОБА_1 народився в селі Великий Обзир Камінь-Каширського району Волинської області, що вбачається із паспорта громадянина України (а.с.5). Однак інформація про місце та період проживання позивача або ж його батьків в зоні гарантованого добровільного відселення до 08.07.1991 відсутня. Будь-які документи про період проживання на території радіоактивного забруднення, що видавались органами місцевого самоврядування, позивачем до заяви про призначення пенсії не надавались, як і не додавались до позовної заяви.

Відсутність такої інформації, підтвердженої належними та допустимими доказами, надання яких залежить виключно від позивача, позбавляє орган Пенсійного фонду встановити місце та період проживання ОСОБА_1 саме у зоні гарантованого добровільного відселення в канікулярний період.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:

документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Зважаючи на те, що посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії видається особам, які постійно проживали або постійно працювали чи постійно навчалися на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років, а для розгляду питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку значення має також факт проживання чи праці у цій зоні, то посвідчення громадянина, який потерпів від Чорнобильської катастрофи 3 категорії серії НОМЕР_2 не може бути беззаперечним доказом проживання чи праці позивача на території зони гарантованого добровільного відселення, станом 01 січня 1993 року не менше 3 років.

В такому випадку, до уваги приймаються довідки про період проживання, роботи на території зони гарантованого добровільного відселення, однак така пенсійному органу із заявою про призначення пенсії подана не була.

Крім того, у відповідності до вимог ст. 55 Закону № 230/96-ВР та примітки до даної статті зазначено, що початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Відтак, щодо позивача не виконується початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки проживання на території, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення на момент аварії на ЧАЕС 26.04.1986 по 31.07.1986, оскільки відсутні відомості про місце реєстрації (проживання) позивача в цей період.

Оскільки за паспортом громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 , виданого 14.08.1998 Камінь-Каширським РВ МВС України у Волинській області, підтверджується факт проживання (праці) позивача у зоні гарантованого добровільного відселення лише 1 рік 4 місяці 24 дні (з 08.07.1991 по 01.01.1993), а докази про місце реєстрації (проживання) позивача у період з 26.04.1986 по 07.071991 відсутні, то суд погоджується, що без відповідних доказів відповідач 2 був позбавлений можливості визначити наявність у позивача права на зниження пенсійного віку на відповідну кількість років.

Отже, наданими позивачем доказами не підтверджено його постійне проживання (праця, навчання, служба) у зоні гарантованого добровільного відселення протягом необхідного часу для зниження пенсійного віку, тому відсутні підстави для висновку про протиправність рішення ГУ ПФУ в Харківській області № 77 від 15.02.2024 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку ОСОБА_1 .

Такі висновки суду щодо відмови в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку при наявності посвідчення потерпілого внаслідок аварії на ЧАЕС відповідної категорії узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду у справах такої категорії, зокрема, у постановах від 29 січня 2020 року у справі №572/245/17, від 17 червня 2020 року у справі №572/456/17, від 419.09.2019 в справі № 556/1172/17 та висновками в постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2022 в справі № 500/8557/21, від 20.04.2023 у справі № 140/6481/22, від 21.01.2022 в справі № 500/2253/21, від 12.02.2024 в справі № 140/25799/23.

Суд наголошує, що для зниження пенсійного віку позивачу необхідно підтвердити факт проживання (роботи, навчання, служби) у зоні гарантованого добровільного відселення з 26 квітня 1986 року по 01 січня 1993 року не менше 3 років. Від цього залежить обчислення кількості років зниження пенсійного віку.

Позивач не позбавлений права повторно звернутися до органу Пенсійного фонду за місцем проживання, надавши документи про проживання до 08.07.1991 та які усунуть невизначеність при перевірці виконання вимог, з якими закон пов`язує можливість призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

З огляду на наведені положення нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, за встановлених у справі обставин, суд дійшов переконання про відмову у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії (рішення № 77 від 15.02.2024) та зобов`язання призначити і виплачувати позивачу пенсію зі зниженням пенсійного віку.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати позивачу за рахунок відповідача відповідно до приписів статті 139 КАС України відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.Ф. Костюкевич