Справа № 240/28472/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/28472/23

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся Житомирський військовий інститут ім. С.П. Корольова (далі - позивач) із позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), у якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту ім. С.П.Корольова грошові кошти в рахунок витрат, пов`язаних з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі, у розмірі 423337,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем у встановленому законом порядку не було відшкодовано витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у загальному розмірі 423337,52 грн., а тому вказані кошти підлягають примусовому стягненню у судовому порядку.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 09.10.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи,

Відповідач, правом подати відзив на позовну заяву, не скористався.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15.09.2022 між Міністерством оборони України та відповідачем в особі начальника Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу.

Пунктом 1 Контракту передбачено, що відповідач у разі дострокового його розірвання через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання).

Відповідно до наказу начальника Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова від 15.09.2022 №335 солдата ОСОБА_1 зараховано на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу із наказу Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова від 26.08.2023 №12-К солдата ОСОБА_1 відраховано з числа курсантів через небажання продовжувати навчання та направлено для подальшого проходження військової служби до 40 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2 .

Житомирським військовим інститутом імені С.П. Корольова розраховано фактичні витрати, пов`язані з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, загальна сума яких склала 423337,52 грн.

Оскільки відповідачем не виконано передбачений законом обов`язок щодо сплати грошових коштів в сумі 423337,52 грн. за утримання у вищому навчальному закладі, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон № 2232-XII).

Частиною 1 статті 2 цього ж Закону визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним із видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (ч. 6 ст. 2 Закону № 2232-XII).

Частиною 1 статті 25 Закону № 2232-XII передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Зарахування громадян України до вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів проводиться на добровільних засадах відповідно до особистих заяв після успішного складення вступних іспитів та відповідних випробувань (ч. 3 ст. 25 Закону № 2232-XII).

З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону (ч. 5 ст. 25 Закону № 2232-XII).

При цьому, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку (ч. 10 ст. 25 Закон № 2232-XII).)

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що дострокове розірвання контракту курсанта з Міністерством оборони України тягне за собою обов`язок відшкодування Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрат пов`язаних з утриманням таких курсантіву вищому навчальному закладі.

Як свідчать матеріали справи, підставою для розірвання контракту ОСОБА_1 з Міністерством оборони України слугувало небажання продовження навчання. Це зумовило настання обов`язку відшкодування ним витрат, пов`язаних з утриманням його у вищому навчальному військовому закладі.

Щодо порядку відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у вищому навчальному закладі, слід вказати таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах (далі - Порядок № 964), який визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів е, є, ж, и, і частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються, зокрема, Міністерству оборони України.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 3 Порядку №964).

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів (п. 4 Порядку №964).

Згідно пункту 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю: курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

На виконання пункту 3 вказаного Порядку спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах (далі - Порядок розрахунку). Згаданим Порядком врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через небажання продовжувати навчання.

Зобов`язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання, що у свою чергу вбачається з укладеного відповідачем контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України.

При цьому, утримання відповідача у Житомирському військовому інституті імені С.П. Корольова здійснювалось шляхом грошового, продовольчого та медичного забезпечення.

Таким чином, враховуючи викладені норми відповідач зобов`язаний компенсувати витрати, пов`язані з його утриманням у зазначеному навчальному закладі вищої освіти.

Судом встановлено, що 10.08.2023 проведена бесіда начальником факультету Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова під час яких відповідачу надано роз`яснення порядку відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, а 26.08.2023 відповідач власноруч написав рапорт про доведення інформації щодо звернення до суду Житомирським військовим інститутом імені С.П. Корольова у разі несплати ним коштів за навчання.

Тобто, відповідачем вказаним рапортом, взяв на себе зобов`язання сплатити на користь військового інституту грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за його утримання у вищому військовому навчальному закладі, що передбачено Постановою Кабінету Міністрів України №954 від 12.07.2006.

Щодо розміру витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі, судом враховується, що у разі дострокового розірвання контракту відповідні служби (підрозділи) забезпечення навчального процесу здійснюють остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення, складають довідки-розрахунки та подають їх до кадрового підрозділу ВНЗ.

Період навчання, за який здійснюється відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням, визначається з дня зарахування по день виключення курсанта зі списків особового складу вищого навчального закладу.

У наказі про звільнення курсанта сума відшкодування відображається узагальнено та вноситься до книги обліку нестач ВНЗ.

Так, матеріалами справи підтверджено, що згідно із довідками Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова, які містяться в матеріалах справи, непогашені витрати на утримання відповідача такому навчальному закладі становлять 423337,52 грн.

Суд вважає за необхідне наголосити, що основним джерелом фінансування навчання є Державний бюджет України, а тому непогашена заборгованість відповідачем по відшкодуванню витрат на утримання у вищому навчальному закладі, яка виникла через небажання останнього продовжувати навчання у такому закладі, призводить до порушення ефективності витрачання бюджетних коштів.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2023 у справі № 440/2692/20 дійшов висновку, що грошове забезпечення курсантів вищих навчальних закладів належить до категорії витрат на їх навчання і за наявності на те підстав підлягають компенсації. Окрім того, суд касаційної інстанції у наведеній справі дійшов висновків, що на спірні правовідносини не поширюється дія положень п.1 ч.1 ст.1215 Цивільного кодексу України.

Проте, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач зазначену вище суму коштів не відшкодував, що підтверджується матеріалами справи.

Доказів сплати відповідачем коштів у розмірі 423337,52 грн. станом на час розгляду цієї справи суду не надано.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, за відповідачем рахується заборгованість по відшкодуванню витрат на утримання у вищому навчальному закладі, яка у добровільному порядку сплачена не була, а тому підлягає стягненню у судовому порядку.

Зважаючи на вищевикладені обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Тому понесені позивачем судові витрати йому не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов Житомирського військового інституту ім. С.П. Корольова (проспект Миру, 22, м. Житомир,10004, код 08183359) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирського військового інституту імені С.П. Корольова витрати, пов`язані з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 423337,52 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 червня 2024 року.

Суддя Р.М.Шимонович