Справа № 260/3825/24
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення адміністративного позову

11 червня 2024 рокум. Ужгород№ 260/3825/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 від 10.06.2024 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

07 червня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 , у якій просить суд: « 1. Задовольнити клопотання про розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 та військової частини НОМЕР_1 169 навчальний центр, про визнання дій зазначених суб`єктів владних повноважень протиправними та вчинення певних дій за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 2. Витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 документи, що стали підставою для проведення призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 (накази, розпорядження, висновок ВЛК тощо). 3. Витребувати з військової частини НОМЕР_1 документи, щодо зарахування до складу військової частини НОМЕР_1 та проходження служби під час мобілізації ОСОБА_1 (накази, розпорядження тощо). 4. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 провести переогляд військовозобов`язаного ОСОБА_1 військово-лікарською комісією у повній відповідності до діючого законодавства. 5. Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно мобілізації (призову) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на військову службу під час мобілізації та спрямування ОСОБА_1 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . 6. Скасувати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо мобілізації (призову) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на військову службу під час мобілізації та наказ про спрямування ОСОБА_1 для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . 7. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 щодо зарахування ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 , до складу військової частини НОМЕР_1 . 8. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , виключити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 із списків особового складу військової частини. 9. Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 відшкодування судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на правничу допомогу у розмірі 10000 грн.».

У позовній заяві позивач зазначає, що був мобілізований та спрямований до проходження служби у військову частину НОМЕР_1 , в якій й на теперішній час проходить військову службу за призовом по мобілізації. Не погодившись із рішенням ІНФОРМАЦІЯ_5 про призов на військову службу по мобілізації та зарахування до складу військової частини НОМЕР_1 , позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

10 червня 2024 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову у прохальній частині якої позивач просить суд заборонити військовій частині НОМЕР_1 , в особі її посадових осіб, вчиняти дії (подання на переведення, наказ на переведення, наказ на відрядження тощо) щодо переведення для подальшого проходження військової служби під час мобілізації в інші військові частини позивача до набрання законної сили рішенням суду в адміністративній справі.

У заяві позивач зазначає, що на час подання позовної заяви він зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 , де й проходить військову службу за призовом по мобілізації. Однак, враховуючи, що вказана військова частина є 169 навчальним центром, в якому військовослужбовці проходять навчання, після проходження якого, військовослужбовців спрямовують для подальшого проходження служби до інших військових частин. Переведення позивача до іншої військової частини матиме місце небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, унеможливіть виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог. З часом, який буде використаний судом для розгляду позовної заяви по суті, позивача буде переведено до іншої військової частини, тобто утворяться нові накази військової частини НОМЕР_1 про відрахування із списків особового складу, а також накази іншої військової частини (військових частин) про зарахування до списку особового складу, де позивач буде проходити військову службу. Відтак, в обґрунтування наявності підстав для задоволення заяви про забезпечення позову заявник вказав, що вона заявлена з метою недопущення порушення його прав та захисту законних інтересів оскільки, на його думку, існує ризик знаходження позивача в складі іншої військової частини, яка буде виконувати бойові завдання в зоні ведення бойових дій, беззаперечно буде наражати на небезпеку здоров`я та життя позивача, що буде мати наслідком не збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки воно відповідає предмету адміністративного позову та водночас, не зумовлює фактичного вирішення спору по суті до закінчення розгляду справи. Вважає, що вжиття судом заходів забезпечення позову жодним чином не вплине на можливість реалізації відповідачем усіх законних дій після розгляду справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи приписи ст. 154 КАС України суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подану заяву та перевіривши матеріали адміністративного позову, суд вважає, що у задоволенні заявленої представником позивача заяви про забезпечення адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Частиною 1, 2 ст. 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Відповідно до положення ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Окрім того, суд також враховує вимоги Закону України №2359-IX від 08 липня 2022 року «Про внесення зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України щодо забезпечення позову у виді зупинення наказу або розпорядження командира (начальника) під час воєнного стану чи в бойовій обстановці», яким внесено зміни до частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відтак, на час проходження позивачем служби та на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову в Україні діє воєнний стан, в умовах якого існує заборона зупинення дії наказів відданих військовослужбовцю.

Як встановлено судом, обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що переведення позивача до будь-якої іншої військової частини, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №500/4585/23, буде унеможливлено виконати рішення суду в даній справі.

Однак, суд вважає, що позивач є військовослужбовцем та проходить військову службу у Збройних Силах України відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а тому суд позбавлений можливості забороняти відповідачам вчиняти дії, пов`язані з виконанням військовослужбовцем військових завдань, в тому числі забороняти їм визначати місце несення військової служби військовослужбовцем.

Крім того, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідачі мають намір направити його до іншої військової частини для виконання військових завдань до завершення розгляду справи судом.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Більш того, така умова для забезпечення адміністративного позову, як «наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення», може бути виявлена судом на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних наказів відповідачів. Крім того, встановлення ознак протиправності оскаржуваних наказів є фактично вирішенням адміністративного спору по суті.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що зазначені заявником в якості підстав для забезпечення позову обставини не можуть бути розцінені в якості передумов для вжиття забезпечувальних заходів, а задоволення заяви про забезпечення позову на підставі викладених обставин буде суперечити вищевказаним принципам адміністративного судочинства.

Таким чином, у ході розгляду заяви про забезпечення позову судом не виявлено існування очевидної небезпеки порушення прав та інтересів заявника до прийняття у відповідній справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь заявника.

При цьому, відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, на даній стадії розгляду справи суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову є такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150-154,156, 248, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Я. М. Калинич