Справа № 580/8669/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Гаращенко В.В.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Справа № 580/8669/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Соснівського відділу у місті Черкаси управління Державної

міграційної служби України в Черкаській області,

Державної міграційної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення,

зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду з позовом до Соснівського відділу у місті Черкаси управління Державної міграційної служби України в Черкаській області (далі - Відповідач 1), Державної міграційної служби України (далі - Відповідач 2), в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 07.09.2023 №0098, яким відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці Російської Федерації у продовженні строку перебування на території України та зобов`язати прийняти за результатами розгляду рішення щодо продовження строку перебування на території України з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині судового рішення;

- зобов`язати Соснівський відділ у місті Черкаси управління Державної міграційної служби України в Черкаській області повторно розглянути заяву громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 15.08.2023 щодо продовження строку перебування на території України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 зазначає, що рішення №0098 від 07 вересня 2023 року про відмову в продовженні їй строку перебування на території України не відповідає вимогам обґрунтованості та добросовісності, оскільки не містить конкретних мотивів його прийняття.

Позивачка повідомила, що 28 січня 2022 року між нею та ОСОБА_2 , громадянином України, укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Працівником Соснівського районного відділу у місті Черкаси Управління державної міграційної служби України в Черкаській області при прийнятті заяви на продовження строку перебування на території України не повідомлено та не доведено до відома Позивачки про виникнення сумнівів щодо достовірності певних фактів чи справжності мотивів перебування в Україні, та в подальшому також не інформовано, що позбавило її можливості обґрунтувати та надати всі докази тих обставин чому вона просить продовжити строк перебування в Україні.

Позивачка зазначила, що після продовження строку перебування на території України, отримання посвідки на тимчасове (постійне) проживання на території України, бажає стати громадянкою України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року позовні вимоги задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України від 07.09.2023 №0098.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Відповідача не відповідає вимогам обґрунтованості та добросовісності, оскільки не містить конкретних мотивів його прийняття, натомість в ньому зазначено лише посилання на пп. 6 п. 10 Порядку №150.

Суд зазначив, що для дотримання вимог щодо обґрунтованості та добросовісності не достатньо лише посилання на норму Порядку №150. Рішення повинно містити посилання на фактичні обставини його прийняття та документи, які слугували для цього.

При цьому, суд вказав, що, вказана в заяві Позивачки підстава для подальшого перебування в Україні - отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, є лише вказівкою про наміри законного перебування на території України в подальшому.

Тому як наслідок, твердження Відповідача про необхідність наявності візи типу D на дату подачі заяви від 15.08.2023 свідчить про витребування у Позивачки документу, надання якого не передбачено нормами Закону №3773-VI та Порядку №150, для продовження строку перебування на території України.

Водночас, наміри Позивачки на возз`єднання з сім`єю та отримання у зв`язку з цим посвідки на тимчасове проживання в Україні вбачаються з наданих нею Соснівському відділу у м. Черкаси УДМС України в Черкаській області пояснень від 15.08.2023, які додані до заяви про продовження строку перебування на території України від 15.08.2023.

Щодо вимог Позивачки про зобов`язання Соснівського відділу у місті Черкаси управління Державної міграційної служби України в Черкаській області повторно розглянути заяву від 15.08.2023, суд зазначив, що вказаний орган не здійснював розгляд заяви Позивачки, відповідно не допустив порушення її прав, тому позовні вимоги до цього органу задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, Державною міграційною службою України подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову в повному обсязі наполягаючи на тому, що при прийнятті оскаржуваного рішення, Відповідачі діяли виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2023 «Про реорганізацію територіальних органів Державної Міграційної служби» №569 постановлено утворити як юридичну особу публічного права Центрально-південне міжрегіональне управління Державної міграційної служби, реорганізувавши шляхом злиття УДМС у Кіровоградській області та УДМС у Черкаській області. Установлено, що ЦПМУ ДМС є правонаступником майна, прав та обов?язків УДМС у Кіровоградській області та УДМС у Черкаській області, а саме: Соснівський відділ у місті Черкаси Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби є правонаступником майна Соснівського відділу у місті Черкаси УДМС у Черкаській області.

У своїй скарзі Апелянт стверджує, що судом неправильно з`ясовано обставини справи, зокрема, ДМС не вимагало наявності візи D до заяви про продовження строку перебування на території України. Обставиною, що слугувала винесенню оскаржуваного рішення є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні, або вони не подали відповідного підтвердження.

Апелянт також повідомляє, що однією з основних умов для подання іноземцем заяви про продовження строку перебування є його перебування на території України на законних підставах. Іншими умовами є: подання цієї заяви не пізніше як за три робочі дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України та наявність законних підстав для продовження строку перебування на території України. Втім, у ОСОБА_1 строк перебування на території України закінчився 23.05.2022, а законні підстави для продовження їй строку перебування на території України відсутні.

Також, Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що ОСОБА_1 у своїй позовній заяві наводила неправдиві факти про запис до Соснівського відділу у місті Черкаси УДМС у Черкаській області на 13.02.2022 та про відмову працівниками приймати у неї відповідні документи для продовження терміну перебування в Україні, оскільки Позивачка повернулась в Україну 23.02.2022.

Водночас, Апелянт зазначив, що в цій справі Відповідач, наділений в силу законодавства обов?язком розглядати звернення громадян і надавати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, отримавши від Позивача звернення, Соснівський відділ у місті Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області дотримався вимог Закону № 393/96-ВР, розглянув його по суті та у визначений законом строк надав Позивачці відповідь.

З цих та інших підстав, на переконання Апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 та від 07.02.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просить залишити таку скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

Разом з тим у своєму відзиві Позивачка, зокрема стверджує, що 08.08.2023 постановою Кабінету Міністрів України №828 «Про поновлення строків надання адміністративних послуг і видачі документів дозвільного характеру та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» постановлено поновити строки надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру, які були зупинені відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №165 "Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру".

Зазначає, що коли вона дізналась про дану постанову, звернулась до ДМС щоб подати Заяву, отримати дозвіл на проживання і потім подати заяву про отримання посвідки на тимчасове проживання.

Водночас Позивачка повідомила, що вона дійсно зробила описку в даті запису, так як запис був не на 13.02.2022, а на 10.02.2022. В цей день вона так само була записана з розрахунком до чотирьох години прийому, були присутні чоловік і батько, але мені повідомили, що я повинна негайно виїхати з країни, що вона і зробила. Водночас, ОСОБА_1 вважає що описка в даті запису на прийом до Відповідача 1 не має значення для вирішення спору

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року у Державної міграційної служби України витребувано письмові пояснення та докази щодо обставин, які стали підставою для прийняття рішення про відмову в продовженні строку перебування Позивачки на території України від 07.09.2023 №0098.

На виконання вказаної ухвали, від Апелянта надійшла заява та відповідні пояснення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 16.11.2021 громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 прибула на територію України, про що міститься відмітка в закордонному паспорті громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 .

28 січня 2022 року між громадянкою Російської Федерації ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_2 , укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис №86; прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_1. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 28 січня 2022 року.

10.02.2022 року ОСОБА_1 вибула за межі території України через КПП Бориспіль.

В подальшому, 23 лютого 2022 року ОСОБА_1 в`їхала на територію України через вказаний КПП Бориспіль, про що міститься відмітка в закордонному паспорті громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 .

24 лютого 2022 року Соснівським районним відділом у місті Черкаси Управління державної міграційної служби України в Черкаській області на підставі прийнятого рішення від 24 лютого 2022 року, яким продовжено строк перебування ОСОБА_1 в Україні на 90 днів до 23 травня 2022 року, про що зроблено відмітку в закордонному паспорті громадянки Російської Федерації НОМЕР_1.

18 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Управління державної міграційної служби України в Черкаській області з заявою, в якій просила видати посвідку на тимчасове проживання в Україні, у зв`язку з перебуванням у шлюбі з громадянином України, зазначивши, що в Україні проживає з 16.11.2021.

До заяви додано ксерокопію закордонного паспорта та свідоцтва про шлюб.

Листом №7101.3.1-3650/71.1-22 від 23 травня 2022 року Управління державної міграційної служби України в Черкаській області повідомило, що на період дії воєнного стану та протягом одного місяця після його припинення чи скасування законодавством визначені деякі особливості надання адміністративних послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №165 «Деякі питання реалізації прав, свобод і законних інтересів фізичних та юридичних осіб» зупинено строки надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час дії воєнного стану в Україні.

Також повідомлено, що для оформлення посвідки на тимчасове проживання іноземець або особа без громадянства подає такі документи:

1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу, неї громадянства, з візою типу D, якщо інше не передбаченої законодавством і міжнародними договорами України;

2) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку;

3) дійсний поліс медичного страхування на весь строк дії посвідки;

4) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Крім документів вказаних вище, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», додатково подаються документи, зазначені у пункті 33 Порядку оформлення. Тобто, для оформлення посвідки на тимчасове проживання іноземці або особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з громадянами України, подають:

- документ, що підтверджує факт перебування у шлюбі з громадянином України;

- паспорт громадянина України, з яким іноземець перебуває у шлюбі, який подається особисто громадянином України.

15.08.2023 ОСОБА_1 звернулась до Соснівського відділу у м. Черкаси Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області з заявою, в якій просила продовжити строк перебування на території України до 15.12.2023.

До заяви від 15.08.2023 ОСОБА_1 додала копію закордонного паспорту громадянки Російської Федерації НОМЕР_1 ; нотаріально засвідчений переклад цього паспорту на українську мову; гарантійний лист приймаючої сторони - громадянина України ОСОБА_3 ; копію паспорту громадянина України ОСОБА_3 ; копію свідоцтва про шлюб з громадянином України ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 від 28 січня 2022 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб; копію паспорту громадянина України ОСОБА_2 ; письмові пояснення щодо підстав продовження тимчасового перебування в Україні.

Листом Соснівський відділ у м. Черкаси управління Державної міграційної служби України в Черкаській області №7111.2/2463-23 від 15.08.2023 звернувся до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, з проханням розглянути питання та прийняти відповідне рішення щодо продовження строку перебування на території України громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 .

В свою чергу, управління Державної міграційної служби України в Черкаській області 16.08.2023 направило подані Позивачкою документи до Державної міграційної служби України.

Листом №8.1/3490-23 від 06.09.2023 Державна міграційна служба України повідомила управлінню Державної міграційної служби України в Черкаській області про прийняте рішення про відмову у продовженні строку перебування на території України громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 .

З рішення від 07.09.2023 №0098 Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України вбачається, що підставою для відмови в продовженні строку перебування на території України є пп.6 п.10 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150.

12.09.2023 ОСОБА_1 отримала особисто копію рішення Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства Державної міграційної служби України.

Вважаючи, що Відповідач прийняв протиправне рішення чим порушив права та інтереси Позивачки, вона звернулася до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Конвенцією про статус біженців 1951 року (далі - Конвенція), «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI), Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 № 150, в редакції чинній до 16.09.2023 (далі - Порядок №150).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 6 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону № 3773-VI визначено, що возз`єднання сім`ї - в`їзд та тимчасове або постійне проживання в Україні членів сім`ї іноземця або особи без громадянства, які проживають в Україні на законних підставах та можуть підтвердити відповідними документами наявність достатнього фінансового забезпечення для утримання членів сім`ї в Україні, з метою спільного проживання сім`ї незалежно від того, коли виникли сімейні відносини - до чи після прибуття іноземця або особи без громадянства до України.

Частиною третьою статті 3 Закону № 3773-VI передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

У відповідності до ст. 17 Закону №3773-VI передбачено, що іноземцю або особі без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування в Україні на період існування обґрунтованих підстав для подальшого перебування.

Для продовження строку перебування в Україні подаються такі документи:

1) заяви іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочі дні до закінчення встановленого строку перебування на території України. У разі пропуску іноземцем або особою без громадянства строку подання заяви з підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України, іноземцеві або особі без громадянства може бути продовжено строк перебування в Україні, за умови подання підтверджувальних документів. Якщо при цьому іноземець або особа без громадянства порушили встановлені строки перебування в Україні, питання продовження строку перебування може бути вирішене лише після притягнення цих осіб та приймаючої сторони до відповідальності згідно із законом:

2) документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України:

3) паспортний документ іноземця або особи без громадянства;

4) паспорт (паспортний документ) приймаючої сторони (фізичної особи) або представника приймаючої сторони (юридичної особи);

5) документи, що підтверджують наявність достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони.

У продовженні строку перебування в Україні відмовляється в разі:

1) відсутності достатнього фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних із перебуванням іноземця або особи без громадянства в Україні, або відповідних гарантій від приймаючої сторони;

2) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні;

3) коли іноземець або особа без громадянства не подали відповідного підтвердження підстав для подальшого перебування на території України;

4) коли дані, отримані з відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів державних органів, не підтверджують подану іноземцем або особою без громадянства інформацію;

5) подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

6) коли виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду в Україну;

7) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку;

8) необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

За продовження строку перебування справляється адміністративний збір у розмірі 0,1 прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Іноземці або особи без громадянства, які звернулися за продовженням строку перебування чи тимчасового проживання, зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації.

Продовження строку перебування та тимчасового проживання на території України здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 2 Порядку №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11 вересня 2011 року.

Відповідно до пункту 5 Порядку №150, строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Відповідно до пп. 1 п. 6 Порядку №150, строк перебування на території України продовжується іноземцям та особам без громадянства, які прибули за короткостроковою візою, а також іноземцям з держав з безвізовим порядком в`їзду, за наявності обґрунтованих підстав (лікування, вагітність чи пологи, догляд за хворим членом родини, оформлення спадщини, подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України, виконання службових обов`язків іноземним кореспондентом або представником іноземного засобу масової інформації тощо) та за умови подання підтверджувальних документів - на період існування таких підстав, але не більш як 180 днів з дати останнього в`їзду в Україну.

Згідно п. 7, 8 Порядку №150, рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

Заяви про продовження строку перебування на території України (далі - заяви) подаються іноземцями та особами без громадянства і приймаючою стороною не раніше ніж за десять та не пізніше ніж за три робочі дні до закінчення такого строку до територіальних органів або підрозділів ДМС за місцем проживання. Зразок заяви та порядок її розгляду затверджуються МВС.

Згідно пп. п. 9 Порядку №150, для продовження строку перебування на території України іноземець та особа без громадянства і приймаюча сторона разом із заявою подають такі документи:

1) у разі, коли приймаючою стороною є фізична особа: паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), копію його сторінок з особистими даними, візою (за наявності) і відміткою про реєстрацію та/або копію імміграційної картки (за наявності); переклад українською мовою сторінок паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений в установленому законодавством порядку; паспортний документ фізичної особи, що є приймаючою стороною (після пред`явлення повертається), та копію його сторінок з особистими даними; копію посвідки на постійне чи тимчасове проживання або іншого документа, що підтверджує законність перебування на території України (якщо приймаючою стороною є іноземець та особа без громадянства); документ, що підтверджує наявність фінансового забезпечення для покриття витрат, пов`язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України, чи гарантійний лист приймаючої сторони про взяття на себе зобов`язань із сплати всіх витрат, пов`язаних з перебуванням іноземця та особи без громадянства на території України та їх виїздом з України; документ про право власності або свідоцтво про державну реєстрацію права власності на житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування (після пред`явлення повертається), та його копія, а в разі, коли житло не належить приймаючій стороні, - письмова згода власника (співвласника) такого житла. Якщо житло, яке надається іноземцеві та особі без громадянства для перебування, перебуває в державній або комунальній власності, замість документа про право власності подається документ, що підтверджує право приймаючої сторони на користування таким житлом (ордер, договір найму/оренди/піднайму тощо) (після пред`явлення повертається), та його копія, а також письмова згода на перебування іноземця та особи без громадянства всіх повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано в такому житлі; чотири фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра; квитанція про сплату державного мита за продовження строку перебування або документ, який підтверджує наявність пільг щодо сплати.

Згідно п. 10 Порядку №150, встановлено, що рішення про відмову в продовженні строку перебування іноземця та особи без громадянства на території України приймається в разі: 1) необхідності забезпечення національної безпеки або охорони громадського порядку; 2) необхідності охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; 3) коли паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований або не відповідає встановленому зразку чи належить іншій особі; 4)подання іноземцем та особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей чи підроблених документів; 5) коли виявлено факти невиконання іноземцем та особою без громадянства рішення суду чи органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; 6) коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець та особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні або вони не подали відповідного підтвердження; 7) відсутності в іноземця та особи без громадянства достатнього фінансового забезпечення на період перебування або відповідних гарантій приймаючої сторони.

Зазначене рішення може бути оскаржене до територіального органу ДМС (у разі, коли рішення прийняте територіальним підрозділом ДМС), ДМС або суду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що перелік підстав для прийняття рішення про відмову іноземцю або особі без громадянства у продовженні строку перебування на території України чітко визначений Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Зокрема, він передбачає дві окремі, самостійні підстави для прийняття такого рішення: коли є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні та коли іноземець або особа без громадянства не подали відповідного підтвердження підстав для подальшого перебування на території України.

Разом з тим, колегія суддів наголошує, що відповідно до ст. 2 КАС України, рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Крім того, воно має бути пропорційним, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Як правильно встановлено судом першої інстанції та зазначає Апелянт, підставою для прийняття рішення про відмову в продовженні строку перебування ОСОБА_1 на території України є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства мають інші, ніж заявлені у заяві, підстави та мету перебування в Україні.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, рішення Державної міграційної служби України містить посилання лише на пп.6 п.10 Порядку №150, тобто на юридичну підставу, але не містить мотивів для його прийняття та конкретних обставин, які свідчать про те, що Позивачка дійсно має інші, ніж заявлені у її заяві, підстави та мету перебування в Україні /т.1 а.с. 22/.

При цьому, колегія суддів підкреслює, що для дотримання вимог щодо обґрунтованості, недостатньо лише посилання на норму Порядку №150, рішення повинно містити посилання на фактичні обставини його прийняття та документи, які слугували для цього.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, Відповідачами ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції не надано жодних доказів, які свідчать про наявність вказаних вище обставин.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що спірне рішення Відповідача 2 прийняте без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Разом з тим, колегія суддів не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що Позивачка не надала документи, що підтверджують наявність підстав для подальшого перебування на території України, оскільки це не було підставою для прийняття рішення про відмову в продовженні строку перебування на території України.

Більш того, суд апеляційної інстанції відзначає, що, разом із заявою Позивачкою було надано, зокрема, копію паспортного документа приймаючої сторони, гарантійний лист, копію свідоцтва про шлюб, витяг ДРАЦС, копію паспортного документа чоловіка, які у своїй сукупності підтверджують перебування ОСОБА_1 на території України з метою возз`єднання сім`ї з особою, яка є громадянином України.

Разом з тим, колегія суддів також не приймає до уваги доводи Апелянта про те, що Позивачка звернулася із заявою про продовження строку перебування на території України після закінчення легального перебування на території України, як обставину, що виключає можливість продовження їй такого строку в наступному, оскільки згідно з п.1 ч.1 ст. 17 Закону № 3773-VI у разі пропуску іноземцем або особою без громадянства строку подання заяви з підстав, що унеможливлюють їх виїзд з території України, іноземцеві або особі без громадянства може бути продовжено строк перебування в Україні, за умови подання підтверджувальних документів. Якщо при цьому іноземець або особа без громадянства порушили встановлені строки перебування в Україні, питання продовження строку перебування може бути вирішене лише після притягнення цих осіб та приймаючої сторони до відповідальності згідно із законом.

При цьому, загальновідомим, визнаним сторонами, а тому таким, що не потребує доказуванню є факт зупинення строків надання адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строків видачі відповідними державними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні на підставі постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 165 «Про зупинення строків надання адміністративних послуг та видачі документів дозвільного характеру».

Водночас, вказана постанова втратила чинність лише 08.08.2023 на підставі постанови КМУ № 828 « Про поновлення строків надання адміністративних послуг і видачі документів дозвільного характеру та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України».

Як вбачається з матеріалів справи, Позивачка невідкладно, а саме 15.08.2023 звернулася до Відповідача із відповідною заявою про продовження їй строку перебування на території України.

При цьому, згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення від 15.08.2023 ОСОБА_1 була притягнута до адміністративної відповідальності за порушення п.2 Порядку №150, а квитанцією №102173207 підтверджується оплата нею штрафу у розмірі 1700 грн.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що порушення Позивачкою строку перебування на території України не могло бути перешкодою для продовження їй такого строку в наступному, на що безпідставно посилається Апелянт.

Отже, підсумовуючи усе вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що у спірних правовідносинах Відповідач 2 діяв у спосіб, не передбачений Конституцією та законами України, протиправно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що прийняте ДМС України спірне рішення є протиправним і підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

28. Таким чином, апеляційна скарга Державної міграційної служби України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року- без змін.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної міграційної служби України - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 11 червня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев