Справа № 932/1644/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2024 року м. Дніпросправа № 932/1644/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Дніпровської міської ради на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року (суддя Кудрявцева Т.О.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Дніпровської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із адміністративним позовом до Виконавчому комітеті Дніпровської міської ради, у якому просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення №05/149 від 01.02.2023; скасувати постанову №05/149 від 01.02.2023 про накладення адміністративного стягнення, судові витрати покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради № 05/149 від 01.02.2023 її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.156 КУпАП за здійснення 25.01.2023 о 14 год. 00 хв. в магазині «Настальжи», що за адресою: м.Дніпро, вул.Володимира Антоновича, 85А, продажу неповнолітньому ОСОБА_2 айкосу, а саме: «HEETS». Із постановою адміністративної комісії у справі про адміністративне правопорушення № 05/149 від 01.02.2023 вона не погоджується повністю, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, 25.01.2023 з 14 год. 00 хв. вона перебувала на своєму робочому місці, а саме в магазині «Настальжи», що за адресою: м.Дніпро, вул.Володимира Антоновича, 85А. Проте, нею не було здійснено продажу вищевказаного айкос «HEETS» неповнолітньому ОСОБА_2 , 28.12.2005 народження, оскільки ОСОБА_2 гроші їй не передавав, а вона в свою чергу не передала йому айкос «HEETS», товарний чек не видавався та не роздруковувався. Коли ОСОБА_2 зайшов до магазину, в руках у нього був увімкнений телефон, як їй здалося на ньому був увімкнений мобільний додаток «Дія», вона взяла з прилавку пачку айкос «HEETS», але в руки хлопцю їх не давала. Відразу за хлопцем зайшли працівники поліції, документи запитати вона просто не встигла. Також зазначає, що хлопець айкос «HEETS» працівникам поліції не видавав, працівники поліції сфотографували їх на барній стойці, де вони і знаходились. Таким чином, враховуючи, що неповнолітній хлопець гроші їй не передавав, вона навіть ціну йому не сказала, айкос «HEETS» він не отримував, працівникам поліції його не видавав, тому продаж не відбувся. А відтак вважає дані докази по справі про адміністративне правопорушення недостовірними, а отже неналежними, тому відповідачем незаконно притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення, просить позов задовольнити.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову по справі про адміністративне правопорушення №05/149 від 01 лютого 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП закрито.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Виконавчій комітет Дніпровської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій через невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким в задоволенні позивачці позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що постановою адміністративної комісії при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради № 05/149 від 01.02.2023 було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн. зач.2 ст.156 КУпАП.

В постанові зазначено, що 25.01.2023 близько 14:00 ОСОБА_1 , знаходячись на своєму робочому місці в кафе «Настальжи» за адресою: АДРЕСА_1 , здійснила продаж айкосу, а саме «HEETS» неповнолітній особі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що передбачає адміністративну відповідальність згідно ч. 2 ст. 156 КУпАП, та на позивача накладено штраф в сумі 6800 грн.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 був адміністративний матеріал Відділення поліції № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області., з матеріалами якого ознайомлений 07.02.2023 адвокат позивача ОСОБА_3 як представник позивача відповідно до договору про надання адвокатських послуг від 11.05.2022, про що є відмітка на титульному листі адміністративного матеріалу.

В адміністративному матеріалі містяться такі документи:

Протокол про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 828483 від 25.01.2023, складений інспектором СЮП Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області А. Чухліб., супровід, електронний рапорт, пояснення ОСОБА_1 , пояснення ОСОБА_4 , фото, копія ліцензії, копія паспорта ОСОБА_1 та копія паспорта ОСОБА_4 .

В поясненні ОСОБА_1 , яку притягнуто до адміністративної відповідальності, зазначено: « 3 протоколом згодна, більше продавати тютюнові або алкогольні вироби неповнолітнім не буду». Мається підпис.

В поясненні ОСОБА_1 , написаного власноруч, викладені всі обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАВ № 828483 від 25.01.2023, складеному інспектором СЮП Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області А. Чухліб, та зазначено: « У подальшому зобов`язуюсь не допускати продажу тютюнових та алкогольних виробів неповнолітнім.»

В письмовому поясненні ОСОБА_4 28.12.2005 підтвердив, що продавець не запитавши в нього паспорта продала йому цигарки.

ОСОБА_4 , як зазначено в поясненні, був опитаний в присутності вихователя ПТУ - 6 ОСОБА_5 .

З урахуванням вищевикладеного позивач в повному обсязі визнав правопорушення, що підтверджується матеріалами справи, тому підстави для задоволення позову відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачка просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 25.01.2023 інспектором СЮП ВП ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Чухліб А.О. складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 25.01.2023 близько 14:00 ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: м.Дніпро, вул.Володимира Антоновича, 85А, в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », порушила правила роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а саме продала «НЕЕТS PURPLE WAVE» неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Відповідно до змісту протоколу ОСОБА_1 повідомлено про розгляд адміністративної справи на 01.02.2023, проте час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не зазначено.

Оскільки конкретного часу розгляду справи про адміністративне правопорушення в протоколі не було зазначено, ОСОБА_1 прийшла до Дніпровської міської ради 01.02.2023 в робочій час у другій половині дня, але їй сказали, що на сьогодні адміністративна комісія вже завершила свою роботу.

В подальшому з постановою вона ознайомилась 07.02.2023 через свого адвоката, який 07.02.2023 ознайомився з матеріалами справи, а також отримав вказану постанову, про що в матеріалах справи та в самій постанові здійснив відповідний напис з зазначенням дати отримання постанови №05/149 від 01.02.2023.

Вважаючи оспорювану постанову протиправною ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.9 КУпАП, правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою статті 156 КУпАП встановлено відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відповідно до ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відомості про вчинення адміністративного правопорушення зазначаються у складеному відповідною особою протоколі, при цьому вимоги до його змісту визначені нормами КУпАП.

Відповідно до статті 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Частиною першою статті 256 КУпАП передбачено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Пунктом 15 Розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженого наказом МВС України №1376 від 06.11.2015 передбачено, що до протоколу про адміністративне правопорушення долучаються інші матеріали про адміністративне правопорушення (пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновок експерта, речові докази, протокол про вилучення речей і документів, рапорти посадових осіб, а також інші документи та матеріали, що містять інформацію про правопорушення).

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що зі складеного протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №828483 від 25.01.2023 вбачається, що у ньому немає жодних відомостей про вилучення документів, які підтверджують реалізацію тютюнового виробу (фіскального чеку), а також самого тютюнового виробу. Ці докази є необхідними і достатніми для підтвердження операції реалізації тютюнових виробів.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві. Зазначена позиція суду узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 квітня 2019 року у справі Ж1/81171217/16.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч.1,2 ст.265 КУпАП, речі і документи, що є знаряддям або безпосереднім об`єктом правопорушення, виявлені під час затримання, особистого огляду або огляду речей, вилучаються посадовими особами органів, зазначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 цього Кодексу. Вилучені речі і документи зберігаються до розгляду справи про адміністративне правопорушення у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України за погодженням із Державною судовою адміністрацією України, а після розгляду справи, залежно від результатів її розгляду, їх у встановленому порядку конфіскують, або повертають володільцеві, або знищують, а при оплатному вилученні речей - реалізують.

Про вилучення речей і документів складається протокол або робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення, про огляд речей або адміністративне затримання.

Факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення свідчать лише пояснення неповнолітньої особи, якій вона здійснила продаж пачки сигарет з позиції відповідача, які, на думку колегії суддів є недостатніми доказами для кваліфікації дій позивачки, як адміністративного правопорушення передбаченогоч.2 ст.156 КУпАП.

При цьому суд апеляційної інстанції бере до уваги, що в протоколі про адміністративне правопорушення взагалі не зазначені свідки та їх дані.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 працює в кафе «Настальжи`за адресою: адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

У постанові від 26.04.2018 по справі №338/855/17 Верховний Суд вказав, що постанова у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Колегія суддів вважає, що відповідач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не мав достатньо доказів для притягнення позивачки до адміністративної відповідальності, оскільки протокол про адміністративне правопорушення інформації про склад адміністративного правопорушення в діях позивачки не містить, а інших доказів вини позивачки у продажі тютюнових виробів неповнолітній особі відповідач не досліджував.

Колегія суддів зазначає, що КУпАП встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності, а саме виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення, перед складанням постанови та відібранням пояснень від правопорушника роз`яснити його права, надати можливість заявити та розглянути клопотання.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Колегія суддів звертає увагу, що оспорювана постанова про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності містить інформацію про порушення позивачем правил торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями і тютюновими виробами, що призвело до вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП, разом з тим судом встановлено, що відповідачем під час розгляду матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не дотримано вимог ст.280 КУпАП, не враховано факту неналежного оформлення адміністративних матеріалів, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не перевірено наявність/відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, не витребувано необхідні додаткові матеріали, які б свідчили про доведеність вини позивачки у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП України, а тому відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення вказаного правопорушення.

У постанові Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а міститься висновок, за яким в силу принципу презумпції невинуватості, який підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.2 ст.156 КУпАП є недоведеним, оскільки відповідачем не надано суду доказів на підтвердження вказаних у постанові обставин.

Крім того, у протоколі у порушення вимог ст. 256 КУпАП не вказано час здійснення розгляду справи Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Дніпровської міської ради.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованими, висновки суду першої інстанції, що відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували сам факт продажу ОСОБА_1 неповнолітньому айкосу «НЕЕТS» у зазначені у протоколі та постанові час та місці, а зокрема фіксацію факту передачі від продавця покупцю відповідного товару, його оплати покупцем, належність проданого товару до тютюнових виробів, відеозапису вказаного правопорушення, рапорту працівника поліції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оспорювана постанова по справі про адміністративне правопорушення №05/149 від 01 лютого 2023 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач до апеляційної скарги додав докази, які не були подані до суду першої інстанції.

Вирішуючи питання прийняття доказів, які не були надані до суду першої інстанції, апеляційний суд, враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові цього суду від 19.11.2019 року у справі №826/12675/15, в частині можливості дослідження судом апеляційної інстанції нових додаткових доказів, лише після встановлення поважності причин не надання таких доказів до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 8 КАС України, усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно із ч. 1 та ч. 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно із ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Суд не може витребувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Порядок подання доказів встановлений статтею 79 КАС України.

Так, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не визначено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

Відповідно до ч.8 та ч. 9 ст. 80 КАС України, особи, які не мають можливості подати доказ, який витребує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Аналіз зазначених норм процесуального права дає підстави дійти висновку, що суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції було зумовлене поважними причинами, що об`єктивно не залежали від особи, яка надала такі додаткові докази (поважність причин повинен довести той учасник справи, який їх надав, зокрема в цій справі - апелянт).

Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.

Ухвалою від 16.02.2023, суд першої інстанції, відкривши провадження у справі та встановив відовідачу, що він має право подати протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження відзив на позов, який має відповідати вимогам ст.162 КАС України, та докази в підтвердження обставин, на яких ґрунтується заперечення. (а.с16)

Копія ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023 отримана відповідачем 07.03.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 18).

Надаючи до апеляційної скарги докази, які не були надані до суду першої інстанції, скаржником не було заявлено клопотання про прийняття відповідних доказів, а також скаржник не навів жодного доводу на підтвердження існування поважних причин не надання доказів до суду першої інстанції, що об`єктивно не залежали від апелянта. Не містять матеріали справи і повідомлення відповідачем суду першої інстанції про неможливість надання витребуваних доказів.

Колегія суддів зазначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема процесуальне право на отримання копії позову з доданими до нього додатками виключно у суді, та процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, яке оскаржується, та обов`язок щодо виконання судового рішення в частині надання витребуваних доказів та / або повідомлення про неможливість їх надання.

Оскільки апеляційна скарга не містить посилання на причини, що об`єктивно не залежали від відповідача, за яких відповідач не надав до суду першої інстанції докази, що надані до суду апеляційної інстанції, апеляційний суд не приймає надані апелянтом додаткові докази.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що норми КАС України не наділяють апеляційний суд повноваженнями самостійно відшуковувати причини, що об`єктивно не залежали від відповідача - суб`єкта владних повноважень, за яких відповідач не надав до суду першої інстанції докази, що додані до апеляційної скарги. Вчинення апеляційним судом зазначених дій було б порушенням принципів адміністративного судочинства (рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, неприпустимість зловживання процесуальними правами та ін.).

Враховуючи викладене та відсутність правових підстав для прийняття додаткових доказів, що не були надані до суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Щодо інших доводів скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.30 рішення ЄСПЛ у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Разом з тим, згідно п.29 рішення ЄСПЛ у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко