Справа № 120/19544/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 червня 2024 р. Справа № 120/19544/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ФОП ОСОБА_1 до: Київської митниці про: визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернувся з адміністративним позовом ФОП ОСОБА_1 до Київської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови у прийнятті митної декларації та рішення про коригування митної вартості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач уклав зовнішньоекономічний контракт про купівлю ноутбуків на суму 11660 Євро.

Для здійснення митного оформлення придбаного товару була подана митна декларація, в якій митна вартість придбаного товару була визначена за основним методом - за ціною договору. Разом із митною декларацією позивачем подано достатні докази на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Відповідач, за результатами опрацювання митної декларації та документів, виніс картку відмови у прийнятті митної декларації № UА100210/2023/000056 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів 04.08.2023 № UА100210/2023/010007/1.

Позивач не погоджується з прийнятими рішеннями, вважає їх протиправними з підстав того, що вони не відповідають вимогам чинного законодавства.

На думку позивача, заявлена ним митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалися обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому позивач вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому у визначенні задекларованої вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за резервним методом.

З огляду на вищевикладене, з метою скасування картки відмови та рішення про коригування митної вартості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 03.01.2024 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

11.01.2024 позивач подав заяву про усунення недоліків позову, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою від 16.01.2024 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання заяв по суті.

29.01.2024 та 05.02.2024 відповідач подав відзиви, у яких заперечує задоволення позову. По суті позовних вимог вказав, що 21.07.2023 декларантом ФОП " ОСОБА_1 " було надіслано ЕМД на вантаж "ноутбук з блоком живлення" в кількості 3 товари, внутрішній № 5414 до відділу митного оформлення № 4 митного поста "ліски", якій було присвоєно порядковий номер № UА100210/2023/653676 від 21.07.2023.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару № 2 за МД від 21.07.2023 № UА100210/2023/653676, на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

- умовами поставки за даною МД зазначено EXW PETERSHAUSEN (Німеччина). Відповідно до норм Інкотермс це значить, що витрати на транспортування товару з місця завантаження до місця призначення сплачує Продавець. Декларантом для підтвердження витрат на транспортування надана лише довідка про транспортні витрати від 14.07.2023 № 110 - 45005, що видана ТОВ "Рабен Україна". Однак відповідно до наданих товаротранспортних документів, ТОВ "Рабен Україна" не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг. Зокрема, згідно з даними зазначеними в CMR від 14.07.2023 № 20626 перевізником є ФОП ОСОБА_2 . Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, для підтвердження витрат по доставці товару до кордону України надаються перевізні (транспортні) документи, визначені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення". До таких документів, що підтверджують вартість транспортування оцінюваних товарів, відносяться: акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; заявка на здійснення послуг по доставці товарів;

- рахунок-фактура (інвойс) щодо транспортно-експедиційних послуг; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. До митного оформлення вищезазначені документи не надавались, таким чином перевірити достовірність витрат на транспортування не вбачалося можливим;

- предметом оцінювання згідно опису товару № 2 гр.31, електронної митної декларації від 21.07.2023 № UА100210/2023/653676, є бувші у вжитку ноутбуки. При цьому у комерційних документах не зазначено, що товари є "бувшими у вжитку". В додатково надісланому "інформаційному листі" від 21.07.2023 зазначено рік виробництва без зазначення, що вони є бувші у вжитку", або "нові". Декларантом не надано документальну інформацію від Продавця щодо технічного стану ноутбуків, а саме "акту пошкодження товарів". Таким чином у митного органу на вимогу п.2.2.12 наказу ДМСУ від 01.07.2021 № 476 "Про затвердження методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійснені контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України" була відсутня можливість визначити характеристики товарів, які впливають на рівень їх митної вартості (неможливість встановлення технічного стану ноутбуків);

- за митною декларацією декларантом зазначено, що наданий зовнішньоекономічний контракт є "непрямим", тобто продавець товару не є його виробником, але договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця не було надано;

- згідно пункту 4.1 контракту покупець здійснює оплату за товар у вигляді готівкового розрахунку. При цьому до митного оформлення надано банківський платіжний документ - "платіжне доручення в іноземній валюті № 2" від 03 липня 2023 на безготівковий розрахунок в якому зазначено всі реквізити покупця та продавця з посиланням на відповідний контракт;

- зокрема, копія митної декларації країни відправлення надана без урахування ст. 254 МК України та не містить даних щодо вартості товарів.

Тому з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Відповідач зауважив, що декларантом для підтвердження витрат на транспортування надана лише довідка про транспортні витрати від 14.07.2023 № 110 - 45005, що видана ТОВ "Рабен Україна". Однак відповідно до наданих товаротранспортних документів, ТОВ "Рабен Україна" не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг.

Не було надано до митного органу транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення", також не надано договір, що передбачено умовами Інкотермс та умовою поставки EXW.

Проте, згідно даних зазначених в CMR від 14.07.2023 № 20626 перевізником є ФОП ОСОБА_2 , а тому це є свідчення того, що була залучена третя особа до перевезення, а тому це є достатньою підставою для обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів.

Підсумовуючи відповідач зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів прийнято з дотриманням норм митного законодавства України, враховуючи сумніви митного органу відносно митної вартості товарів, які не спростовані позивачем.

Враховуючи, що інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, дослідивши подані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, встановив наступне.

23.06.2023 позивач ФОП ОСОБА_1 уклав з Підприємством Notebook 12 GmbH & Co.KG контракт № 6 про поставку обладнання (а.с. 34-35).

Відповідно до п. 2.1 Контракту, ціна на товар, який постачається згідно з цим контрактом 11660,00 EUR.

21.07.2023 декларантом було подано до митниці електронну митну декларацію ЕМД № 23UA76UA від 21.07.2023, в якій митна вартість була визначена за ціною договору (контракту).

До митної декларації було додано наступні документи:

- інвойс від 23.06.2023 № 2023-06-5929;

- міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) 20626 від 14.07.2023;

- декларацію про походження товарів від 23.06.2023 № 2023-06-5929;

- платіжне доручення від 03.07.2023 № 2 на суму 11660 Євро;

- довідка ТОВ "Рабен Україна" від 14.07.2023 № 110-45005 про транспортні витрати на суму 7970,86 грн із зазначенням, що перевезення здійснювалось без страхування вантажу, а вантажно-розвантажувальні роботи включені до вартості;

- зовнішньоекономічний контракт від 23.06.2023 № 6;

- договір доручення з брокером;

- акт фізичного огляду від 20.07.2023;

- документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів від 19.07.2023 № 100210/2023/529;

- копію митної декларації країни відправлення MRN 23DE62Е2 від 06.07.2023;

В подальшому у відповідь на запит митного органу про надання додаткових документів, декларантом було додатково надано пояснення від 01.08.2023 та лист продавця від 31.07.2023 про рік виробництва придбаних ноутбуків.

За результатами розгляду поданої декларантом електронної митної декларації та доданих до неї документів, відповідач прийняв картку відмови у прийнятті митної декларації № UА100210/2023/000056 (а.с. 30-31) та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 04.08.2023 № UА100210/2023/010007/1 (а.с. 28-29).

В рішенні зазначено наступне.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

1) умовами поставки за даною МД зазначена EXW PETERSHAUSEN (Німеччина). Відповідно до норм Інкотермс це значить, що витрати на транспортування товару з місця завантаження до місця призначення сплачує Продавець. Відповідні транспортні документи (договір на транспортування товару, заявка на перевезення, рахунок на перевезення) до митного оформлення не надавались. Таким чином перевірити достовірність витрат на транспортування не вбачається можливим;

2) предметом оцінювання згідно з гр. 31 МД є бувші у вжитку ноутбуки. При цьому у комерційних документах не зазначено, що товари є бувшими у вжитку. Також відсутня документальна інформація від Продавця щодо року випуску та технічного стану ноутбуків;

3) надана до митного оформлення експортна декларація не містить даних щодо вартості товарів;

4) згідно пункту 4.1 контракту покупець здійснює оплату за товар у вигляді готівкового розрахунку. При цьому до митного оформлення надані банківські платіжні документи;

5) для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана довідка про транспортні витрати від 14.07.2023 № 110-45005 видана ТОВ "Рабен Україна".

Однак відповідно до наданих товаротранспортних документів, ТОВ "Рабен Україна" не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг, зокрема, згідно даних зазначено в CMR від 14.07.2023 № 20626. Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.

Керуючись вимогами ч. 2 та ч. 3 ст. 53, ст. ст. 54, 57 МК України повідомлено про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості (направлено у електронному повідомленні). Декларант не надав додаткових документів згідно вимоги, отже він не скористався правом та можливістю усунути розбіжності, включити всі складові митної вартості, спростувати сумніви щодо заявленого рівня митної вартості та довести і підтвердити заявлену ним митну вартість товарів. Згідно частини 2 статті 58 Кодексу метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Також, відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу митний орган може відмовити у заявленій декларантом митній вартості у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Кодексу. У зв`язку із зазначеним, керуючись положеннями частини 6 статті 54 та частиною 2 статті 58 Кодексу, заявлену декларантом митну вартість за ціною договору щодо товарів, які імпортуються визнати не можливо.

Посадовою особою митниці проведено з декларантом процедуру консультації відповідно до ч. 4 ст. 57 МКУ. Жодних вимог у порядку ч. 6 ст. 55 МКУ від декларанта не надходило. За результатами проведених консультацій встановлено, що другорядні методи визначення митної вартості 2а та 2б - за ціною договору щодо ідентичних/подібних (аналогічних) товарів відповідно до статей 59, 60 МК України неможливо застосувати через відсутність у митниці інформації про митне оформлення ідентичних чи подібних товарів саме за ціною договору. При цьому, декларантом під час проведення з ним консультацій, такої інформації також не надано, що виключає можливість застосування вказаних методів. Методи визначення митної вартості 2 в та 2 г - на основі віднімання та додавання вартостей - неможуть бути застосовані у зв`язку з відсутністю у митниці відомостей про всі складові вартості виробництва товару та його доставки на митну територію України, що є необхідною умовою для використання таких методів. При цьому, за умовами ст. ст. 62, 63 МК України, така інформація надається декларантом або уповноваженою ним особою. До митного оформлення такої інформації надано не було. У митниці така інформація також відсутня.

Під час проведення з декларантом консультацій, такої інформації не надано, а тому методи на основі віднімання чи додавання вартостей в даному випадку не можуть бути застосовані. Натомість, у митного органу наявна інформація, що відповідає ч. 2 ст. 64 МК України та є підставою для застосування другорядного методі 2ґ - резервного методу. Декларантом під час проведення з ним консультацій додаткової інформації для застосування резервного методу також не надано. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару № 2 - раніше визначена митна вартість на товар: бувші у використанні ноутбуки за митною декларацією від 07.12.2022 № UA209210/2022/8975 - 221,48 євро/шт (також у якості довідкової інформації використані пропозиції на подібні нетбуки/ноутбуки на порталі www.ebay.com: в середньому 300$/шт).

Митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 кодексу використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Рішення винесено без урахування термінів, передбачених ст. 53 МК України, на письмове прохання суб`єкта ЗЕД. Декларант має право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: - у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу або коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; - у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; Декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього кодексу або до суду.

Перелік вимог щодо подання додаткових документів, передбачених ст. 53 МК України, за умови надання яких митна вартість може бути визнана: 1) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 4) експортну МД країни-відправлення (із вартісними показниками); 5) транспортні документи (договір на транспортування, заявка на перевезення, рахунок на перевезення).

Позивач оскаржує рішення про коригування митної вартості з підстав його протиправності, тому просить його скасувати, а також просить скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, яка прийнята за наслідками цього рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 1 МК, законодавство України з питань митної справи складається Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Для виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення застосовується автоматизована система митного оформлення, яка згідно з цим Кодексом в автоматичному режимі з урахуванням результатів аналізу ризиків та залежно від типу митної декларації, митного режиму, особливостей, засобів і способів переміщення товарів через митний кордон України визначає перелік таких митних формальностей та необхідність участі у їх виконанні посадової особи митного органу (далі - АСМО «Інспектор»).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII МК та главою 8 розділу ІІІ МК (ч. 1 ст. 53).

Згідно з ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

За обставин справи, для підтвердження заявленої митної вартості митному органу, разом з ЕМД позивачем надані: інвойс від 23.06.2023 № 2023-06-5929; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) 20626 від 14.07.2023; декларацію про походження товарів від 23.06.2023 № 2023-06-5929; платіжне доручення від 03.07.2023 № 2 на суму 11660 Євро; довідка ТОВ "Рабен Україна" від 14.07.2023 № 110-45005 про транспортні витрати на суму 7970,86 грн із зазначенням, що перевезення здійснювалось без страхування вантажу, а вантажно-розвантажувальні роботи включені до вартості; зовнішньоекономічний контракт від 23.06.2023 № 6; договір доручення з брокером; акт фізичного огляду від 20.07.2023; документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів від 19.07.2023 № 100210/2023/529; копію митної декларації країни відправлення MRN 23DE62Е2 від 06.07.2023.

В подальшому, 01.08.2023 у відповідь на запит митного органу про надання додаткових документів декларантом було додатково надано: пояснення від 01.08.2023 № б/н та лист продавця від 31.07.2023 № б/н про рік виробництва придбаних ноутбуків.

У оскарженому рішенні, як на підставу для його прийняття відповідач вказав, що за умовами поставки за даною МД зазначена EXW PETERSHAUSEN (Німеччина). Відповідно до норм Інкотермс це значить, що витрати на транспортування товару з місця завантаження до місця призначення сплачує Продавець. Відповідні транспортні документи (договір на транспортування товару, заявка на перевезення, рахунок на перевезення) до митного оформлення не надавались. Таким чином перевірити достовірність витрат на транспортування не вбачається можливим.

Щодо вказаного суд зазначає, що відповідно до умов Контракту поставка товару здійснювалася відповідно до правил ІНКОТЕРМС-2010 (офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2010 року).

Згідно Офіційних правил тлумачення торгівельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс) термін умови поставки EXW, англ. Ex Works, або "Франко завод" (…назва місця) - означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту.

Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і сплатити перевезення від підприємства продавця до пункту призначення, включаючи вантаження, отримати експортні ліцензії, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Отже, у разі поставки товару на умовах EXW витрати з доставки товару до вказаного у контракті місця покладаються на покупця.

У рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що предметом оцінювання є вживані ноутбуки, проте у комерційних документах не зазначено, що товари є бувшими у вжитку. Також відсутня документальна інформація від Продавця щодо року випуску та технічного стану ноутбуків.

Суд зазначає, що до митного оформлення надавались рахунок - фактура (інвойс), який містить інформацію щодо вартості, кількості ноутбуків та загальної заявленої продавцем ціни поставки (а.с. 13) та лист продавця, згідно якого останній підтверджував продаж позивачу партії зі 120 вживаних ноутбуків, згідно списку та ціни, зазначених у Інвойсі 2023-06-5929 (а.с. 38).

В інвойсі та іформаційному бюлетні міститься інформація про ціну придбання ноутбуків та рік випуску, де HP Probook 430G2, 2014 року випуску коштував 50 Євро, Dell latitude 3120, 2021 року - 65 Євро та Dell Vostro 3510, 2021 року - 200 Євро (а.с. 13-15).

Щодо доводів відповідача, що надана до митного оформлення експортна декларація не містить даних щодо вартості товарів, то суд зазначає, що експортна митна декларація не належить до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, та який визначений ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а тому надання оцінки цьому документу можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів за обов`язковими документами.

Разом з цим, до експертної декларації було надано ряд документів, зокрема, інвойс 2023-06-5929, видаткову накладну, які містять інформацію щодо вартості товарів.

Також відповідач зазначає, що згідно пункту 4.1 Контракту покупець здійснює оплату за товар у вигляді готівкового розрахунку. При цьому до митного оформлення надано банківський платіжний документ - "платіжне доручення в іноземній валюті № 2 " від 03.07.2023 на безготівковий розрахунок в якому зазначено всі реквізити покупця та продавця з посиланням на відповідний контракт.

Однак, суд відхиляє такі доводи, оскільки п. 4.1 Контракту в дослівному перекладі на українську мову: "Покупець вносить 100% передоплату за товар безготівковим розрахунком", тому позивачем правомірно здійснено безготівковий розрахунок, що підтверджується Платіжним дорученням в іноземній валюті від 03.07.2023 № 2 (а.с. 39).

Відповідач у своєму рішенні вказує, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом надана довідка про транспортні витрати від 14.07.2023 № 110-45005 видана ТОВ "Рабен Україна".

Однак відповідно до наданих товаротранспортних документів, ТОВ "Рабен Україна" не зазначена як безпосередній виконавець транспортних послуг. Зокрема, згідно даних зазначено в CMR від 14.07.2023 № 20626. Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару.

Оцінюючи вказані аргументи відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до Довідки про транспортні витрати від 14.07.2023 № 110-45005 перевізником виступало ТОВ "Рабен Україна". Транспортні витрати від місця завантаження до митного кордону України становлять - 4782,52 грн; транспортні витрати від митного кордону України до місця розвантаження - 2838,34 грн; експедиторські послуги на території України - 350,00 грн. Всього: 7970,86 грн (а.с. 18).

Згідно з даними зазначеними в Договорі на перевезення вантажів у міжнародних перевезеннях від 13.07.2023 № 06608 Замовником виступає Підприємство Рабен Схід, яке виконувало диспетчирську функцію з пошуку транспорту, який прямує в потрібному напрямку, та яке є дочірнім підприємством та входить до нідерландської групи компаній Raben Group.

На думку суду, загальна вартість перевезення товару по маршруту в розмірі 7970,86 грн підтверджується належними доказами, а витрати позивача на вказані цілі не залежать від одного чи іншого суб`єкта підприємницької діяльності до перевезення товару.

Суд вважає, що документи, які надані позивачем до митного оформлення щодо транспортування товару пов`язані між собою, містять повну, вичерпну та достатню інформацію про маршрут перевезення, місце завантаження та розвантаження, дані вантажу та дані автотранспортного засобу дублюються у вищенаведених документах, не мають протиріч та розбіжностей, підтверджують саме перевезення товару, поданого до митного оформлення.

У справі № 810/2839/17 Верховним Судом (постанова від 31 січня 2018 року) сформовано правову позицію про помилковість доводів митного органу про необхідність підтвердження транспортних витрат виключно фінансовими та/або бухгалтерськими документами. Так, Верховний Суд дійшов висновку, що довідка про транспортні витрати в даних правовідносинах є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином, з огляду на те, що розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару, підтверджується документально, суд дійшов висновку про відсутності у митного органу підстав вважати непідтвердженими числові значення складових митної вартості в частині транспортних витрат.

З приводу обраного відповідачем методу визначення митної вартості товару, що ввозився позивачем на митну територію України, суд зазначає таке.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2021 (справа № 200/6521/20-а) зазначив, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проаналізувавши обставини, що встановлені у цій справі суд зазначає, що надані декларантом документи виключали обґрунтовані сумніви Митного органу в правильності зазначеної митної вартості товарів, висновки про що зроблено вище. Документи які подані під час митного оформлення містили конкретні числові значення щодо ціни, яка була сплачена за товар, що ввозився на територію України в режимі імпорту. Тому, митним органом неправомірно, без достатніх на це підстав прийнято рішення про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості товару.

При цьому не наведення належного (об`єктивного) обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом за відсутності певних документів, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування відповідачем іншого, зокрема, резервного методу визначення митної вартості товару (постанова Верховного Суду від 17 липня 2019 року у справі № 809/872/17).

Стосовно обраного відповідачем джерела, яке було взято для визначення митної вартості товару, то в оскаржуваному рішенні, відповідачем зазначено: Джерелом інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару № 2- раніше визначена митна вартість на товар: бувші у використанні ноутбуки за митною декларацією від 07.12.2022 № UA209210/2022/8975 221,48 євро/шт.

Обираючи в якості джерела числового значення схожий товар, відповідач не зазначив порівняльних характеристик оцінюваного товару та товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

В контексті спірного питання, суд вважає за необхідне застосувати правові позиції, що зазначені в постановах від 24 листопада 2021 року у справі №9520/11059/2020 та від 25 лютого 2020 року по справі №260/718/19, в яких Верховний Суд звернув увагу на тому, що крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Всупереч вказаному вище, відповідачем не наведено обґрунтованих пояснень щодо зроблених коригувань.

Підсумовуючи встановлені при розгляді справи обставини та надану їм оцінку суд доходить висновку, що позивачем разом із митною декларацією № 23UA76UA були надані достатні документи для митного оформлення товару, які містили повну інформацію для підтвердження достовірності задекларованої митної вартості товару.

Відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у достовірності задекларованої митної вартості товару оскільки розбіжності на які зіслався відповідач спростовано дослідженими судом доказами.

Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, а відтак вказує на протиправність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару від 04.08.2023 №UА100210/2023/010007/1 та картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UА100210/2023/000056.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтримку правомірності своєї позиції та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 5368,00 грн, належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 04.08.2023 № UА100210/2023/010007/1.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА100210/2023/000056.

Стягнути на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 5368,00 грн (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Київська митниця Державної митної служби України (код ЄДРПОУ - 43997555, бульвар Вацлава Гавела, 8а, м. Київ, 03124)

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна