Справа № 640/22362/19
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними реєстраційних дій, скасування державної реєстрації

В С Т А Н О В И В :

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними реєстраційних дій, скасування державної реєстрації.

Ухвалою судді від 20 травня 2024 року у зв`язку з пропуском ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження ухвали суду в чотири з половиною років, апеляційна скарга відповідно до ч.3 ст.298 КАС України була залишена без руху та надано апелянту строк протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для надання заяви про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення.

На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року апелянтом надано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку позивач зазначив наступне.

1. Справа має резонансне значення для суспільства, є чутливою. Доступ до правосуддя повинен надаватися у справах, де продовжується порушення прав громадян і динаміка розвитку подій це підтверджує. Так, більшість у парламенті сформовано партією Слуга народа. Президент також є її членом. Тому відповідальність за життя країни несе саме ця партія.

2. В країні продовжується воєнний стан без жодної перспективи досягнення миру в країні. Як опонент політичній фігурі Президента, можу стверджувати, що політика формується завдяки тому, що у очільника відсутні обгрунтовані переживання за те, що його діти можуть бути мобілізовані та вбиті на полі бою, так само як і депутати Верховної Ради не можуть бути мобілізованими через відсутність стану війни та небажання Президента його оголошувати.

3. Порушення порядку реєстрації будь-якої партії слід вважати допустимим через тяжкість наслідків.

4. Тому, обгрунтованою підставою для поновлення строку на оскарження є саме об`єктивні причини, вказані вище.

Розглянувши заяву про поновлення строку з зазначенням підстав для його поновлення колегія суддів приходить до наступних висновків.

В силу частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

З огляду на правові висновки Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Так, позивач у своїй апеляційній скарзі зазначив, що про існування ухвали від 12 грудня 2019 року дізнався лише 13 травня 2024 з сайту Електронний суд.

Разом з тим, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 травня 2024 року вже було зауважено апелянта про те, що сплив такого строку відбувся через недобросовісне відношення позивача до свого обов`язку демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання, як то визначено, зокрема, Рішенням Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Компанія "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А." проти Іспанії".

Отже, як вже зазначалося в ухвалі від 20 травня 2024, при належному добросовісному відношенні позивач мав на протязі хоча б року поцікавитися, чи було відкрито провадження за його позовом, не зважаючи, що він не отримав копію ухвали у спосіб, визначений законом.

Неналежна організація позивачем процесу із оскарження рішень/дій/бездіяльності, виникнення складнощів для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Так, учасники процесу не можуть та не повинні намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у них на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Крім того, лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на позивача.

Посилання позивача в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали щодо резонансного значення цієї справи та інші доводи, колегія суддів вважає безпідставними саме під час вирішення питання про поновлення строку на оскарження, оскільки всі зазначені позивачем підстави повинні були слугувати саме для недопущення порушення цього строку у більш ніж на чотири роки.

Отже, враховуючи все вищевикладене у сукупності та приймаючи до уваги, що самі відношення, що були предметом спору позову, вже набули стабільності, колегія суддів приходить до висновку, що апелянтом не надано жодних інших підстав щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тому у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 299 КАС України, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Керуючись статтями 299, 321,329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати підстави пропуску строку апеляційного оскарження, зазначені ОСОБА_1 , не поважними.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправними реєстраційних дій, скасування державної реєстрації.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

О.В. Епель