Справа № 560/4099/24
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/4099/24
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність та зобов`язати прийняти рішення про звільнення зі служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану), за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, за відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий огляд.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач протиправно не звільняє його з військової служби за підпунктом "г" п. 2 ч. 4 статті 26 Закону №2232-XII, попри надання йому усіх необхідних документів, які підтверджують підстави для звільнення з військової служби.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

У відзиві військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивачем подано рапорт на звільнення з військової служби, до якого долучені документи, які на думку відповідача не дають позивачу право на звільнення з військової служби за сімейними обставинами, у тому числі висновок ЛКК. Вказує на те, що позивача було повідомлено про те, що для підтвердження наявності підстав для звільнення необхідно довести те, що відсутні інші особи, які можуть здійснювати постійний догляд за членами його сім`ї, чого позивачем зроблено не було.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 був призваний на строкову військову службу, яку проходить у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді гранатометника 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

01.03.2024 позивач звернувся з рапортом до безпосереднього керівника (командира 1-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 ) з проханням клопотати перед вищим керівництвом про його звільнення з військової служби на підставі абзацу 4 пп. "г" п. 2 ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду по хворобі одного із батьків ( матері дружини)

До рапорту ОСОБА_1 надав такі документи: паспорт громадянина України ОСОБА_1 , копії паспортів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , копію свідоцтва про шлюб, копію виписки з медичної карти ОСОБА_2 , копію заключення ЛКК № 39/242 щодо ОСОБА_3 .

За наслідками розгляду рапорту відповідач 07.03.2024 прийняв висновок про відмову у звільненні з військової служби, у якому зазначив, що подані разом з рапортом про звільнення документи не є належними підтверджуючими документами для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з частинами другою, четвертою статті 2 Закону проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Згідно з п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі по тексту - Положення № 1153/2008) військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до п. 14. Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 № 548-XIV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Пункт 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 року № 170, передбачає, що документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби.

Підставою для відмови у звільненні з військової служби позивача за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стало те, що відсутні (ним не надані) документи, які підтверджують відсутність інших осіб, які можуть здійснювати догляд за членом сім`ї, що потребує такого догляду.

Зі змісту наданих відповідачу документів вбачається, що теща позивача - ОСОБА_3 відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії №39/242 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Водночас, разом із рапортом позивач надав копію виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_2 (дружина позивача, донька ОСОБА_3 ), видану Комунальним некомерційним підприємством "Центром первинної медико-санітарної допомоги №2" Подільського району м. Києва, у якій їй визначено відповідний діагноз та лікувальні і трудові рекомендації (динамічне спостереження двічі на рік, профілактичне спостереження відповідно віку та факторів ризику).

Судом встановлено, що у своїй відповіді на звернення позивача відповідач не надав правової оцінки викладеним у рапорті обставинам щодо необхідності здійснення постійного догляду за особою, яка за медичними показами потребує стороннього догляду, та не визначив конкретні документи, які повинні підтвердити те, що позивач є надавачем соціальних послуг, а особа, яка потребує постійного догляду, є отримувачем таких послуг.

Що стосується доводів відповідача щодо відсутності підстав для звільнення позивача з військової служби, оскільки повноваження видати медичний висновок на підтвердження необхідності постійного догляду має медико-соціальна експертна комісія, а не лікарсько-консультативна комісія закладу охорони здоров`я, суд виходить з того, що під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень суд повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були або могли бути виявлені суб`єктом владних повноважень. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а.

З огляду на це, прийнятий Військовою частиною НОМЕР_1 висновок про відмову у звільненні з військової служби є необґрунтованим, отже підлягає скасуванню. Водночас, належним способом захисту права є зобов`язання командира Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт військовослужбовця ОСОБА_1 від 01.03.2024 щодо звільнення його з військової служби, з урахуванням висновків суду.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати необґрунтованим та скасувати рішення командира Військової частини НОМЕР_1 , прийняте за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 про звільнення його з військової служби на підставі п.п. «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2233-ХІІ від 25.03.92.

Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 01.03.2024 щодо звільнення його з військової служби та прийняти рішення відповідно до вимог закону, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 червня 2024 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок