Справа № 120/4701/24
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

12 червня 2024 р. Справа № 120/4701/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука М.П.,

за участю секретаря судового засідання: Ридванської Н.Б.

представника позивача: Галя Є.С.

представника відповідача: Марєєвої А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи

за позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж-7"

до: Енергетичної митниці Державної митної служби України

про: визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Авантаж-7" до Енергетичної митниці Державної митної служби України про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування рішень.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій Енергетичної митниці Державної митної служби України щодо відбору проб (зразків) товарів, що призвело до прийняття вказаним суб`єктом владних повноважень протиправних рішень про визначення коду товару, якими відмовлено у прийнятті митних декларацій.

Ухвалою суду від 22.05.2024 року позовну заяву після відкриття провадження у справі залишено без руху, у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

На виконання вимог ухвали від представника позивача надійшла заява про поновлення строків звернення до адміністративного суду, що мотивована, зокрема, обставинами, які виникли внаслідок збройної агресії.

До суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву, у яких останній вказує, що воєнний стан не є поважною причиною для пропуску строку для звернення до суду.

Окрім того, до суду також надійшли додаткові пояснення представника відповідача із долученням витягів з АСМО "Інспектор", що підтверджують здійснення оформлення ТОВ "АВАНТАЖ 7" митних декларацій з період з 24.02.2022 року по 31.12.2023 року.

Ознайомившись з вказаними заявами, заслухавши в судовому засіданні доводи сторін, суд керується таким.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, частиною 2 статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

Суд резюмує, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Суд зазначає, що відповідно до ст. ст. 10, 12-2, 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 24.02.2022 року в Україні введений воєнний стан. Воєнний стан на території України неодноразово продовжувався та діє станом на теперішній час.

Статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Питання здійснення правосуддя в умовах воєнного стану регламентовано ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", відповідно до якої правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України (ч.1 ст. 26).

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється (ч.2 ст.26 Закону № 389-VIII).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Розвиваючи вказане, суд вважає за потрібне зауважити, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків щодо звернення до суду з позовними заявами, апеляційними й касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до рекомендацій Ради суддів України щодо роботи суддів в умовах воєнного стану від 02.03.2022 року суддям необхідно виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків та по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні «Мушта проти України» від 18.11.2010 року (заява № 8863/06) підкреслив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Ілхан проти Туреччини (№ 22277/93 від 27.06.2000 року) зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.

Суд звертає увагу на те, що згідно із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22, сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

Відтак, питання поновлення строку на оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку.

Аналогічний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 05.09.2022 року у справі № 697/2360/21.

Судом встановлено, що юридичним місцем здійснення господарської діяльності ТОВ «Авантаж-7» до 26.09.2023 року було м. Київ, просп. Відрадний, буд. 95-А2.

Суд зазначає, що загальновідомим є факт щодо регулярності здійснення масованих ракетних обстрілів по усій території Київської області.

Як слідує із матеріалів справи, у зв`язку із вказаним, з метою збереження життя і здоров`я працівників підприємства, останніх наказом директора ТОВ «Авантаж» від 24.02.2022 року № 17 було переведено на дистанційну роботу до закінчення воєнного стану та дії обставин, які створюють загрозу їх життю і здоров`ю. Окрім того, як було зазначено вище, підприємство у вересні 2023 року було передислоковано до м. Вінниці.

Загальновизнаним є факт дефіциту палива в Україні у зв`язку із прямими наслідками збройної агресії, зокрема, такими як влучання в об`єкти критичного інфраструктури.

Так, відповідновідно до публічної інформації, оприлюденої Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів станом на початок 2023 року своїми загарбницькими діями окупанти зруйнували 35 нафтобаз нашої держави.

Вказане, з урахуванням відмови від імпорту нафтопродуктів із Росії та Білорусі, зруйнувало логістику палива і викликало дифіцит.

Прямих наслідків збройної агресії зазнало і ТОВ «Авантаж-7».

Так, відповідно до матеріалів справи, внаслідок активних бойових дій військових підрозділів окупаційних військ Росії, обстрілу с. Заворичі у період з 24.02.2022 по 31.03.2022 було зруйновано належну ТОВ «Авантаж» нафтобазу, розташовану за адресою Київська область, Броварський район, с. Заворичі, вул. Вокзальна, 36 та нежитлову будівлю за адресою: вул. Вокзальна, 38, с. Заворичі Броварського району Київської області. Вказане підтверджується відомостями, внесеними 05.05.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000970 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Окрім того, 27.12.2022 року набув чинності наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309, яким було затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України. Відповідно до цього переліку с. Заворичі Калитянської селищної територіальної громади Броварського району Київської області визначене, як тимчасово окуповані Російською Федерацією території України у період з 24.02.2022 року по 31.03.2022 року.

Судом враховано, що держава в умовах воєнного стану повинна забезпечувати безперебійну поставку палива. Вказане є пріоритетним завданням України, зокрема, для забезпечення можливості здійснення оборонних заходів своєї території.

Разом з тим, для переорієнтування ринку на закупівлі пального в Європі потрібна значна кількість часу та зусиль - зокрема, через проблеми з транспортуванням. Окрім того, ворог цілеспрямовано нищить об`єкти паливної інфраструктури, атакуючи бази зберігання автозаправних мереж, продуктопроводи та виробничі потужності українських НПЗ.

Більше того, внаслідок збройної агресії росії страждає енергетична система, що змушує працювати підприємства у надскладних умовах та здійснювати організацію своєї праці відповідно до наявних обставин та поставлених цілей.

Судом враховано, що позивач в інтересах держави та забезпечення безперебійного постачання палива продовжив здійснювати закупівлю та постачання палива на територію України. Вказане підтверджується наданими Енергетичною митницею витягів з АСМО «Інспектор».

Водночас, суд зауважує, що при дефіциті палива в Україні під час воєнного стану, суб`єкти господарювання розраховують на добросовісну поведінку контролюючих органів при проходженні митних формальностей.

Натомість дії Енергетичної митниці щодо скасування відповідних рішень у серпні 2023 року, з урахуванням яких було розмитнено товар, ставить підприємство у невизначений правовий стан.

Відтак, судом враховано, що необхідність нормалізації діяльності ТОВ «Авантаж», а саме: відновлення своїх виробничих потужностей, реолокація підримства, налаштування логістики, пошуки контрагентів, у зв`язку з прямими наслідками збройної агресії - були першочерговими завданнями підприємства, що унеможливлювало своєчасно звернення до суду у контексті наведених обставин.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 13.01.2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, з огляду на вищезазначене, суд визначає поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Отже суд дійшов висновку, що строк на звернення до суду позивача із даними вимогами підлягає поновленню. Інакший судовий розсуд призведе до порушення базового права людини на доступ до правосуддя, гарантований як Конституцією України, так і Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відтак, відповідно до п. 14 ст. 171 КАС України, суд продовжує розгляд справи.

Керуючись ч. 14 ст. 171, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску та поновити ТОВ «Авантаж-7» строк звернення до суду.

Продовжити розгляд справи № 120/4701/24.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Альчук Максим Петрович