Справа № 140/2036/24
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2036/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії від 18.01.2024 № 68 та зобов`язання зарахувати до вислуги років, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України Про прокуратуру, період роботи на посадах інспектора, старшого інспектора, спеціаліста 2 категорії, завідуючої сектором, провідного спеціаліста в Генеральній прокуратурі України з 16.11.1998 по 01.03.2006; зарахувати до вислуги років та до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України Про прокуратуру період роботи з 02.03.2006 по 12.01.2024 та призначити з 12.01.2024 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України Про прокуратуру, з урахуванням наявного на день звернення стажу роботи за вислугу років більше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в довідках Офісу Генерального прокурора №21-1зп від 05.01.2024 Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) та №21-1зп від 05.01.2024 Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Так, позивач вважає, що станом на день звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії в неї наявний необхідний стаж роботи на посадах прокурора 25 років. Проте відповідачем визначено, що вислуга років позивача становить 17 років 10 місяців 12 днів. З вказаним позивач не погоджується, оскільки вважає, що її вислуга становить 25 років 1 місяць 28 днів, що підтверджується записами трудової книжки як документом, що підтверджує стаж роботи. Крім цього, позивач вважає, що відповідачем безпідставно не зараховано до стажу роботи за вислугу років періоди роботи на посадах інспектора, старшого інспектора, спеціаліста 2 категорії, завідуючої сектором, провідного спеціаліста в Генеральній прокуратурі України, який складає 7 років 3 місяці 16 днів, оскільки такі відповідають вимогам посад державної служби згідно з положеннями Закону України «Про державну службу» та наказів Генерального прокурора України. У зв`язку з цим позивач вважає протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні їй пенсії за вислугу років, оскільки таке порушує її право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 27.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с. 49).

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву, позовні вимоги заперечив та зазначив, що до розрахунку стажу за вислугу років враховано всі періоди роботи позивача згідно поданих документів, а до страхового стажу не зараховано період з роботи з 01.01.2020 по 30.06.2023, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб відсутні дані про заробітну плату та сплату внесків, з 01.10.2023 по 31.12.2023 відсутні відомості про сплату внесків.

Так, при опрацюванні наданих позивачем документів для призначення пенсії за вислугу років пенсійним органом розраховано страховий стаж, який становить 22 роки 09 місяців 17 днів, а стаж роботи за вислугу років становить 17 років 10 місяців 00 днів, у тому числі: стаж роботи на посадах прокурорів 12 років 1 місяць 17 днів та стаж на інших посадах за вислугу років прокурорів 05 років 08 місяців 13 днів.

Вважає, що відповідачем правомірно винесено рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за вислугу років згідно статті 86 Закону України Про прокуратуру у зв`язку з відсутністю стажу за вислугу років згідно статті 86 вказаного закону.

У зв`язку з цим просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 53-55).

Позивач у поданій суду відповіді на відзив не погодилась з аргументами відповідача та просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві (а.с. 61).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , закінчила у 2006 році Національну юридичну академію імені Ярослава Мудрого і отримала вищу освіту за спеціальністю «Правознавство» та здобула кваліфікацію юрист, що підтверджується дипломом спеціаліста від 06.02.2006 серії НОМЕР_1 (а.с. 21).

Дослідженням записів трудової книжки серії НОМЕР_2 судом встановлено, що позивач працювала в органах прокуратури на таких посадах:

- з 16.11.1998 по 31.01.1999 - інспектор секретаріату управління організаційно-правового забезпечення Генеральної прокуратури України;

- з 01.02.1999 по 10.02.2002 - інспектор секретаріату Генеральної прокуратури України;

- з 11.02.2002 по 25.07.2002 - старший інспектор секретаріату Генеральної прокуратури України;

- з 26.07.2002 по 27.05.2003 - старший інспектор головного управління нагляду за додержанням законів органами, які провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство Генеральної прокуратури України;

- з 28.05.2003 по 27.05.2004 - спеціаліст 2 категорії секретаріату управління документального та програмного забезпечення головного управління справами Генеральної прокуратури України;

- з 28.05.2004 по 13.01.2005 завідуюча сектором відправлення вихідної кореспонденції секретаріату управління справами за конкурсом Генеральної прокуратури України;

- з 14.01.2005 по 04.12.2005 - завідувач сектору відправлення вихідної кореспонденції секретаріату управління документального та програмного забезпечення головного управління справами Генеральної прокуратури України;

- з 05.12.2005 по 01.03.2006 - провідний спеціаліст сектору приймання та реєстрації вхідної кореспонденції відділу організації діловодства (секретаріату) управління справами Генеральної прокуратури України;

- з 02.03.2006 по 02.05.2007 - старший помічник прокурора Деснянського району м. Києва;

- з 03.05.2007 по 15.11.2011 - помічник прокурора Деснянського району м. Києва;

- з 15.11.2011 по 20.05.2012 - прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів органами, які провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство Прокуратури м. Києва;

- з 21.05.2012 по 29.11.2012 старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство Прокуратури м. Києва;

- з 30.11.2012 по 24.12.2012 - старший прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Прокуратури м. Києва;

- з 25.12.2012 по 24.10.2013 - старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби України Головного управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні у порядку переведення з прокуратури м. Києва.

- з 24.10.2013 по 16.06.2014 - старший прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби Головного управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України;

- з 16.06.2014 по 14.07.2014 - старший прокурор відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби Головного управління нагляду у кримінальному провадженні вказаного Головного управління;

- з 21.08.2015 по 21.07.2016 - прокурор відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів органами Служби безпеки України, Державної митної служби та Державної прикордонної служби Департаменту нагляду у кримінальному провадженні Генеральної прокуратури України;

- з 21.07.2016 по 17.08.2016 - прокурор відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України;

- з 17.08.2016 по 28.10.2019 - прокурор відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні та координації правоохоронної діяльності Генеральної прокуратури України;

- з 28.10.2019 по 21.12.2019 - прокурор відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України;

- з 22.12.2019 поновлено на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Департаменту нагляду за додержанням законів Службою безпеки України та Державною прикордонною службою України Генеральної прокуратури України (а.с. 15-20).

Також із записів трудової книжки вбачається, що 28.05.2003 позивач прийняла Присягу державного службовця, а 10.02.2011 - Присягу працівника прокуратури.

12.01.2024 позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 12).

Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області №68 від 18.01.2024 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю стажу за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру» (а.с. 11). У рішенні вказано, що страховий стаж складає 22 роки 09 місяців 17 днів, а стаж за вислугу років 17 років 10 місяців 0 днів (12 років 1 місяць 17 днів на посадах прокурорів та 5 років 08 місяців 13 днів інші посади на вислугу прокурорам). Також пенсійним органом у вказаному рішенні зазначено, що до стажу за вислугу років зараховано всі періоди згідно поданих документів, а до страхового стажу не зараховано період роботи з 01.01.2020 по 30.06.2023, оскільки в даних реєстру застрахованих осіб відсутні дані про заробітну плату та сплату внесків, з 01.10.2023 по 31.12.2023 відсутні відомості про сплату внесків.

Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне,

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час звернення позивача із заявою про призначення пенсії набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII (далі - Закон №1697-VII), статтею 86 якого визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до вимог частин першої та другої статті 86 Закону №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема, з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Частиною п`ятою статті 86 Закону №1697-VII встановлено, що працівникам, які не мають вислуги років, передбаченої частиною першою цієї статті, за наявності необхідного стажу роботи на посадах прокурорів, а також страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", після досягнення чоловіками 57 років, а жінками віку, що на п`ять років менше, ніж пенсійний вік, установлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах, із розрахунку 60 відсотків місячної заробітної плати за відповідну вислугу років, передбачену частиною першою цієї статті. Передбачене цією частиною зниження віку для жінок застосовується також до завершення періоду підвищення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. До досягнення віку, встановленого цією частиною, право на пенсію за віком мають чоловіки 1960 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 31 грудня 1957 року; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1958 року по 31 грудня 1958 року; 56 років - які народилися з 1 січня 1959 року по 31 грудня 1959 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 січня 1960 року по 31 грудня 1960 року.

Згідно з частиною шостою статті 86 Закону №1697-VII до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії (частина восьма статті 86 Закону №1697-VII).

Отже, для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» необхідна наявність двох складових для призначення пенсії за вислугу років, а саме: вислуги років (25 років) та роботи на посадах прокурорів (15 років).

При цьому, для набуття необхідної для призначення пенсії вислуги років за Законом України «Про прокуратуру» враховується не будь-яка робота та посада (загальний страховий стаж), а та, що передбачена частиною шостою статті 86 Закону №1697-VII.

Частиною першою статті 15 Закону №1697-VII визначено, що прокурором органу прокуратури є: Генеральний прокурор; перший заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора; заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; перший заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; заступник керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник підрозділу Офісу Генерального прокурора; керівник підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; заступник керівника підрозділу Офісу Генерального прокурора; заступник керівника підрозділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; прокурор Офісу Генерального прокурора; прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; керівник обласної прокуратури; перший заступник керівника обласної прокуратури; заступник керівника обласної прокуратури; керівник підрозділу обласної прокуратури; заступник керівника підрозділу обласної прокуратури; прокурор обласної прокуратури; керівник окружної прокуратури; перший заступник керівника окружної прокуратури; заступник керівника окружної прокуратури; керівник підрозділу окружної прокуратури; заступник керівника підрозділу окружної прокуратури; прокурор окружної прокуратури (у тому числі прокурор - стажист окружної прокуратури).

Відповідно до частини 2 статті 15 Закону №1697-VII прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що поняття «вислуги років, що дає право на пенсію» і «стажу роботи на прокурорських посадах» є різними за своєю суттю. При цьому посади, період роботи на яких зараховується до стажу роботи на прокурорських посадах і до вислуги років, що дає право на пенсію, є відмінними. В той же час, до вислуги років, що дає право на пенсію, включається весь стаж роботи на прокурорських посадах.

В Законі України від 05.11.1991 №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Загальний трудовий стаж - це загальна тривалість як трудової, так і іншої суспільно корисної діяльності особи, з якою законодавство України пов`язує певні правові наслідки в пенсійному забезпеченні.

Спеціальний стаж - це період роботи в певних умовах праці чи на посадах, з якими законодавець пов`язує пільгове (або за особливими правилами) пенсійне забезпечення.

Вислуга років є видом спеціального стажу. Це період виконання особливого роду трудової діяльності або державної служби, коли до особи, яка її здійснює, пред`являють особливі вікові, а також підвищені психічні та фізичні вимоги, при тривалому виконанні якої особа втрачає відповідну професійну працездатність.

У зв`язку з цим суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі - Закон №3723-XII, чинний на час проходження служби) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Постановою Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII встановлено, що дія Закону України «Про державну службу» поширюється на працівників державних органів Республіки Крим, органів місцевого та регіонального самоврядування, які прирівнюються до відповідних категорій посад службовців, якщо інше не передбачено законодавством України.

Відповідно статті 2 Закону №3723-XII посада - це визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу та його апарату, на яку покладено встановлене нормативними актами коло службових повноважень.

Посадовими особами відповідно до цього Закону вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Згідно статті 17 Закону №3723-XII громадяни України, які вперше зараховуються на державну службу, приймають Присягу такого змісту: «Повністю усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити народові України, суворо дотримувати Конституції та законів України, сприяти втіленню їх у життя, зміцнювати їх авторитет, охороняти права, свободи і законні інтереси громадян, з гідністю нести високе звання державного службовця, сумлінно виконувати свої обов`язки».

Державний службовець підписує текст Присяги, який зберігається за місцем роботи. Про прийняття Присяги робиться запис у трудовій книжці.

Згідно статті 24 Закону №3723-XII прийняття на державну службу, просування по ній службовців, стимулювання їх праці, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, проводиться відповідно до категорій посад службовців, а також згідно з рангами, які їм присвоюються.

Відповідно статті 25 Закону №3723-XII основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Установлюються такі категорії посад державних службовців:

шоста категорія - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади;

сьома категорія - посади спеціалістів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, їх управлінь і відділів, інші прирівняні до них посади.

Віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, а також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283, чинний на час проходження служби) до стажу державної служби зараховується робота (служба) в тому числі: на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком.

Згідно пунктом 4 Порядку №283 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи. Скарги, пов`язані з визначенням стажу роботи державних службовців, розглядаються згідно з чинним законодавством.

Згідно з пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, умовою зарахування до вислуги років, що дає право на пенсію на підставі статті 86 Закону №1697-VII, є як наявність кваліфікаційних вимог у вигляді вищої юридичної освіти для такої посади, так і фактична наявність у особи, що займає таку посаду, вищої юридичної освіти.

Тобто, час роботи на посадах державних службовців, які займають особи без вищої юридичної освіти, не може бути зарахованим до вислуги років.

Верховний Суд у постанові від 31.10.2018 у справі №464/7474/16-а вказав, що до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, не може зараховуватися трудова діяльність на посаді державного службовця, кваліфікаційні умови якої (посади) не вимагали від особи, яка її обіймала, вищої юридичної освіти, а особа, яка фактично її обіймала, такої освіти не мала; чи коли через якийсь час на підставі нормативного регулювання такі умови до згаданої посади були запроваджені, а особа, яка продовжувала її обіймати, здобула вищу юридичну освіту; або містить такі умови, але особа, яка обіймала посаду державного службовця, не мала відповідної освіти чи мала спеціальну, гуманітарну чи іншу вищу освіту, але не юридичну, тощо.

Судом встановлено, що позивач звернулась до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років 12.01.2024, а тому станом на цю дату вона повинна мати 25 років вислуги років та стажу роботи на посадах прокурорів на менше 15 років.

Як вбачається із записів трудової книжки позивача, остання у період з 16.11.1998 по 01.03.2006 працювала в Генеральній прокуратурі України на посадах інспектора, старшого інспектора, спеціаліста 2 категорії, завідувача сектору, спеціаліста сектору.

Період роботи позивача з 02.03.2006 по 12.01.2024 (дата звернення позивача до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру») є безперервною службою на посадах прокурорів в органах прокуратури України.

Разом з цим, як вбачається з оскаржуваного рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області відмовило позивачу у призначенні за вислугу років у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного стажу за вислугу років 25 років. При цьому пенсійний орган вказав, що до розрахунку стажу за вислугу років враховано всі періоди.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, (далі - Порядок №22-1), встановлено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявніcть у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 7). Скановані розписка та пам`ятка пенсіонеру зберігаються в електронній пенсійній справі; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

Отже, у разі звернення особи із заявою про призначення пенсії пенсійний орган зобов`язаний діяти згідно вказаного Порядку №22-1, зокрема, розглянути подані документи та прийняти рішення за результатами розгляду такої заяви.

Суд зазначає, що загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

Водночас з огляду на положення частини другої статті 19 Конституції України та наведені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критерії оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, варто зауважити, що відмова уповноваженого органу у призначенні особі пенсії повинна ґрунтуватися на вимог закону та бути обґрунтованою, тобто такою, що прийнята з урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття такого виду рішень.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, відповідач вказав, що згідно з наданими позивачем документами до розрахунку стажу за вислугу років враховано всі періоди. Водночас така вислуга становить 17 років 10 місяців 00 днів, в тому числі на посаді прокурора 12 років 1 місяць 17 днів та 5 років 08 місяців 13 днів інші посади на вислугу прокурорам).

Проте, всупереч наведеним вище положенням, відповідачем не зазначено, яким чином та на підставі яких документів ним було здійснено розрахунок вислуги років позивача і не вказано, які саме періоди її роботи зараховано до вислуги років, а які саме періоди роботи позивача не було зараховано до її вислуги років для призначення пенсії та з яких підстав.

Отже враховуючи те, що в оскаржуваному рішенні відповідачем не наведено підстав не зарахування періодів до вислуги років позивача для призначення пенсії, суд позбавлений можливості надати правову оцінку доводам сторін про наявність/відсутність права щодо їх зарахування до вислуги років.

Тобто, пенсійним органом при прийнятті оскаржуваного рішення не досліджувались належним чином періоди роботи позивача, а також, у разі наявності сумнівів, не було витребувано інших додаткових документів на підтвердження стажу роботи, що в свою чергу призвело до того, що пенсійний орган уникнув обов`язку щодо надання належної оцінки таким документам.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що відповідачем не здійснено всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих позивачем документів для призначення пенсії. Отже, прийняте рішення щодо відмови у призначенні пенсії є необґрунтованим та передчасним, а тому підлягає скасуванню.

З огляду на викладене, позов у вказаній частині підлягає задоволенню.

Поряд з цим при вирішенні позовних вимог та обранні належного засобу відновлення порушеного права, суд враховує, що позивачем в даній позовній заяві заявлено вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії та зобов`язання призначити пенсію, враховуючи спірні періоди.

З цього приводу суд зазначає, що відповідачем за результатами розгляду заяви позивача не було надано обґрунтування підстав врахування/неврахування періодів роботи позивача та не здійснено аналізу наданих разом з трудовою книжкою інших документів, не обраховано стаж, який враховується до вислуги років та який не враховано в розрізі періодів праці.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію із зарахуванням спірних періодів роботи. Адміністративний суд не наділений повноваженнями спонукати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У такому випадку суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки суду, наведеної у такому судовому рішенні, з урахуванням повноважень адміністративного суду, визначених статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що в даному конкретному випадку призначенню пенсії передує встановлення наявності права на таку пенсію, а саме вислуги років та стажу роботи.

Однак, враховуючи неналежний розгляд відповідачем заяви позивача від 12.01.2024, тобто вчинення ним дій не у спосіб, встановлений законодавством, суд приходить до висновку, що за таких обставин найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру».

З огляду на викладене, не підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років та до стажу роботи на посадах прокурорів в органах прокуратури України, що дає право на пенсію за вислугу років згідно статті 86 Закону України «Про прокуратуру», період роботи на посадах інспектора, старшого інспектора, спеціаліста 2 категорії, завідуючої сектором, провідного спеціаліста в Генеральній прокуратурі України з 16.11.1998 по 01.03.2006, та період роботи з 02.03.2006 по 12.01.2024, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 з 12.01.2024 пенсію за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням наявного на день звернення стажу роботи за вислугу років більше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів більше 15 років, з розрахунку 60% від суми складових заробітної плати, зазначених в Довідках Офісу Генерального прокурора №21-1зп від 05.01.2024 «Про складові заробітної плати/грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років)» та №21-1зп від 05.01.2024 «Про складові заробітної плати (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією)».

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 605,60 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області №68 від 18.01.2024 про відмову у призначенні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12 січня 2024 року та додані до неї документи про призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ).

Суддя Р.С. Денисюк