Справа № 440/18075/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 р. Справа № 440/18075/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, м. Полтава, повний текст складено 09.01.24 року у справі № 440/18075/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області , Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві о/р №41 від 31.05.2023 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у переході з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» через відсутність необхідного стажу державної служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби весь період роботи на посаді секретаря Степанівської сільської ради з 12.08.1993 по 02.10. 2014 відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зробити перерахування та виплату пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 №3723-XII з 25.05.2023, з моменту звернення, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної у довідках виданих Великобагачанською селищною радою, про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про державну службу». Однак пенсійний орган без належних на те правових підстав відмовив в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», чим порушив право позивача на належне соціальне забезпечення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 440/18075/23 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №41 від 31.05.2023 про відмову ОСОБА_1 , в перерахунку пенсії/перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до стажу державної служби весь період роботи ОСОБА_1 на посаді секретаря Степанівської сільської ради з 12.08.1993 по 02.10.2014 відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зробити ОСОБА_1 перерахування та виплату пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 28.12.1993 №3723-XII з 25.05.2023, з моменту звернення, в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, зазначеної в довідці Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 18.05.2023 №656 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідки Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 18.05.2023 № 656 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 1073 грн 60 коп.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 440/18075/23 скасувати, прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач станом на дату набрання чинності Законом №889, тобто на 01.05.2016, мала менш 10 років роботи на посадах, віднесених до відповідної категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу», тож стажу роботи на посаді державного службовця недостатньо для призначення пенсії згідно Закону України «Про державну службу».

Зазначає, що час роботи в органах місцевого самоврядування, в тому числі на виборних посадах, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 до 4 липня 2001, тобто на дату набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». До цієї дати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239 посади працівників місцевих рад народних депутатів та їхніх виконавчих комітетів було віднесено до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєно їм ранги державних службовців. З 4 липня 2001 року посади працівників місцевих рад народних депутатів та їхніх виконавчих комітетів є посадами органів місцевого самоврядування.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

25 травня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з заявою про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу". До зазначеної заяви позивач додала пакет документів, у тому числі, довідку Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 18.05.2023 № 655 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідку Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради від 18.05.2023 № 656 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності документи позивача для вирішення питання зміни пенсії були направлені на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Приймаючи 31.05.2023 рішення № 41 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виходило з того, що з 01.05.2016 набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, яким передбачено новий порядок та умови призначення пенсії державним службовцям. Статтею 90 Закону № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, пунктами 10, 12 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення Закону № 889-VIII визначено право на призначення пенсії відповідно до стати 37 Закону України "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII) для осіб, які на день набрання чинності Законом № 889-VIII (на 01.05.2016 року) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХП та актами Кабінету Міністрів України, або які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу, на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України не залежно від факту роботи. Статтею 25 Закону № 3723-XII визначено категорії посад державних службовців, в залежності від яких, встановлювались ранги державних службовців. Відповідно записів трудової книжки гр. ОСОБА_1 працювала на посаді секретар виконавчого комітету сільської ради з 12.08.1993 по 02.10.2014 року 12.04.2005 присвоєно 10 ранг 5 категорії державного службовця посадової особи місцевого самоврядування. Порядок віднесення посад працівників місцевих Рад народних депутатів та їх виконавчих комітетів до відповідних категорій посад державних службовців і присвоєння їм рангів державних службовців було затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 №239. Зазначені посади були віднесені до відповідних категорій посад державних службовців до набрання чинності Закону України "Про службу в органах місцевого". Відповідно, робота на посадах в органах місцевого самоврядування зараховується до державної служби по 04.07.2001. 10 травня 2023 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про неправомірну відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", оскільки стаж державної служби в органах місцевого самоврядування становить понад 20 років з 11.11.1982 по 06.04.2006.

Позивач, не погоджуючись з відмовою відповідачів в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", звернулась до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що стаж роботи позивача на посадах в органах місцевого самоврядування з 12.08.1993 р. по 02.10.2014 р. підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №41 від 31.05.2023 про відмову позивачу в перерахунку пенсії/перехід на пенсію за Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ є протиправним та підлягає скасуванню, з одночасним зобов`язанням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути питання щодо призначення позивачу пенсії за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VІІІ.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантоване право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Право на пенсійне забезпечення державних службовців визначено Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №899-VІІІ, який набув чинності 01 травня 2016 року.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, втратив чинність Закон №3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У відповідності до ст. 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону №3723-ХІІ і нормами Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідачем в основу оскаржуваного рішення покладено висновки про те, що на момент набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 899-VІІІ від 10.12.2015 (01.05.2016) позивач не перебувала на посаді, віднесеній до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 889-VІІІ та актами Кабінету Міністрів України, а стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 889-VІІІ та актами Кабінету Міністрів України, складає лише 18 років 7 місяців 21 день.

Отже, спірним питанням є наявність у позивача стажу роботи на державній службі, необхідного для призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» та перебування станом на 01.05.2016 на посаді, що віднесена до посад державної служби.

Відповідно до записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , займала посаду секретаря виконавчого комітету Степанівської сільської ради:

- з 25.05.1994 р. ОСОБА_1 присвоєно 12 ранг 7 категорії державного службовця;

- з 09.04.1998 р. ОСОБА_1 прийнято присягу державного службовця;

- з 21.05.1998 р. ОСОБА_1 присвоєно 11 ранг державного службовця ;

- з 14.12.2001 р. ОСОБА_1 присвоєно 11 ранг 6 категорії державного службовця;

- з 12.04.2005 р. ОСОБА_1 присвоєно 10 ранг 5 категорії відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»;

- з 14.04.2006 р. ОСОБА_1 присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування 5 категорії;

- з 02.10.2014 р. ОСОБА_1 присвоєно черговий 8 ранг 4 категорії посадової особи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Порядок № 283 втратив чинність 01.05.2016 у зв`язку з затвердженням 25.03.2016 постановою Кабінету Міністрів України № 229 нового Порядку обчислення стажу державної служби, п. 6 якого містить норму, аналогічну п. 8 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII, про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 здійснюється відповідно до Порядку № 283.

Відповідно до п. 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" № 2493-ІІІ (далі Закон №2493-ІІІ).

Таким чином, до стажу державної служби відноситься час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, які визначені Законом № 2493-ІІІ.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 2493-ІІІ до четвертої категорії посад в органах місцевого самоврядування віднесено посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Статтею 15 Закону № 2493-ІІІ передбачено, що при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад. Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування: особам, які займають посади, віднесені до першої категорії, може бути присвоєно 3, 2 і 1 ранг; особам, які займають посади, віднесені до другої категорії, може бути присвоєно 5, 4 і 3 ранг; особам, які займають посади, віднесені до третьої категорії, може бути присвоєно 7, 6 і 5 ранг; особам, які займають посади, віднесені до четвертої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг; особам, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг; особам, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг; особам, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг. Ранги, які відповідають посадам першої та другої категорій, а також ранги сільським, селищним, міським головам, головам районних, районних у містах рад, старостам присвоюються рішенням відповідної ради в межах відповідної категорії посад.

З копії трудової книжки позивача встановлено, що 25.05.1994 р. згідно ст. 26 Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.1994 року №239 ОСОБА_1 був присвоєний 12 ранг 7 категорії державного службовця і 09.04.1998 прийнято присягу. 02.10.2014 р. позивачу присвоєно 8 ранг державного службовця в межах четвертої категорії.

На підставі викладеного колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування в період з 12.08.1993 р. по 02.10.2014 р. не може бути зарахований, як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця.

Таким чином, до стажу державної служби відноситься час перебування позивача на посаді секретаря виконавчого комітету Степанівської сільської ради, з огляду на що період роботи позивача на посаді секретаря виконавчого комітету Степанівської сільської ради у період з 12.08.1993 р. по 02.10.2014 р. зараховуються до стажу служби, що дає підстави для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, із наведеного слідує, що стаж роботи позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на 01.05.2016 - день набрання чинності Законом України №889-VIII становив більше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Системний аналіз положень ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, п. п. 10, 12 розд. ХІ Прикінцеві та перехідних положень Закону № 889-VIII дає підстави вважати, що право на пенсію державних службовців відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ мають особи: 1) чоловіки (які досягли 62 років) та жінки (які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років)), що станом на 01 травня 2016 року мають необхідний страховий стаж відповідно до статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку (62 роки - для чоловіків та 60 років - для жінок) працювали на посадах державних службовців; 2) чоловіки (які досягли 62 років) та жінки (які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (60 років), які станом на 01 травня 2016 року мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення цього віку.

Таким чином, враховуючи, що на момент звернення із заявою про переведення на пенсію за віком згідно з Законом України "Про державну службу" позивач досягла віку 60 років; станом на 01.05.2016 мала 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, тому позивач набула право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII на підставі п. 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Колегія суддів зазначає, що відповідач, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів законність та обґрунтованість оспорюваного рішення, що є предметом оскарження позивачем.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийняте рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 у справі № 440/18075/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.01.2024 по справі № 440/18075/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський