Справа № 149/1167/24
Суддя: Олійник І. В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1167/24
Провадження №2-а/149/21/24
Номер рядка звіту 129
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2024 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І. В.,

за участі секретаря Янюк А. Й.,

розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою № 6/1 від 09.01.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Позивач зазначає, що наведені у оскаржуваній постанові відомості не відповідають дійсним обставинам справи, а наявність складу адміністративного правопорушення не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки жодних документів, розпоряджень або повісток від уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 не отримував, протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності, розгляд справи про адміністративне правопорушення фактично не проводився, копія оскаржуваної постанови йому не вручалася, поштою не направлялася, а про її наявність він дізнався внаслідок блокування банківського рахунку. При цьому оскаржувана постанова не містить посилання за якою саме кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 210-1 КУпАП його притягнуто до адміністративної відповідальності, не містить посилання на докази на підставі яких вона винесена, а при розгляді справи за його відсутності порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП. Враховуючи викладене позивач просить визнати протиправною та скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 11.04.2024 у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу визначено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

15.04.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зведено до того, що 17.12.2023 позивач отримав повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_1 для проходження медичного огляду та уточнення військово-облікових даних, однак у визначену дату та час не з`явився, про причини неявки не повідомив. 03.01.2024 в ході проведення розшукових заходів позивача розшукано та складено стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП кваліфікуючою ознакою котрого є вчинення порушення в особливий період. Під час складення протоколу позивачу роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення, від надання пояснень позивач відмовився, копію протоколу отримав, що він засвідчив своїми підписами. Повідомлений про дату та час розгляду справи позивач на розгляд справи не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи від нього не надходило, а тому справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності та винесено оскаржувану постанову.

04.06.2024 представник позивача подав заяву про зміну підстав позову, однак суд не приймає дану заяву, оскільки таку заяву подано з пропуском строку, визначеного ч. 1 ст. 47 КАС України.

Позивач, представник позивача у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Приймаючи до уваги те, що повідомлений, в порядку визначеному ч.ч. 1, 2 ст. 268 КАС України, про подання позовної заяви та про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача не прибув у судове засідання, а позивач та представник позивача подали клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, суд, на підставі ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності учасників за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідними Указами Президента України строк воєнного стану неодноразово продовжено.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 65/2022 від 24.02.2022 оголошено провести загальну мобілізацію, зокрема на території Вінницької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" (тут і надалі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (тут і надалі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із ч. 7 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Згідно із ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (тут і надалі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 210-1 КУпАП (тут і надалі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період -тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач, який є військовозобов`язаним відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", 17.12.2023 отримав повістку з вимогою прибути 08:30 год 19.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак у визначену дату та час позивач до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, внаслідок чого прийнято рішення про його доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_1 для складення протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП (а.с. 32, 33, 35).

03.01.2024 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено протокол № 6/1 про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а саме порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вчинене в особливий період (а.с. 34).

Під час складення протоколу про адміністративне правопорушення позивачу роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, а також повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 09:00 год 09.01.2024 у ІНФОРМАЦІЯ_2 , каб. № 1, від надання пояснень позивач відмовився, копію протоколу отримав (а.с. 34).

Доводи позивача про те, що жодних документів, розпоряджень або повісток від уповноважених осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 він не отримував, а також про те, що протокол про адміністративне правопорушення складено за його відсутності спростовуються підписами позивача у повістці про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також у протоколі про адміністративне правопорушення.

09.01.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 розглянуто справу про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, за результатами розгляду якої, прийнято постанову № 6/1 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

За змістом оскаржуваної постанови позивач в особливий період не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 у визначену дату та час, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 17 Закону України "Про оборону України", ч.ч. 3, 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Позивач на розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав (а.с. 36-37).

Доводи позивача про те, що оскаржувана постанова не містить посилання за якою саме кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 210-1 КУпАП його притягнуто до адміністративної відповідальності, а також не містить посилання на докази на підставі яких вона винесена, спростовуються оскаржуваною постановою, яка за змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, у якій також наведено кваліфікуючу ознаку адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП - вчинення такого порушення в особливий період, що також відповідає змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 6/1 від 03.01.2024.

Неспроможними є доводи позивача про те, що при розгляді справи за його відсутності порушено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, оскільки цією нормою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відтак реалізація позивачем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення прав, передбачених ст. 268 КУпАП в повній мірі залежить від його процесуальної поведінки.

Щодо інших доводів позивача суд, згідно із ч. 2 ст. 6 КАС України, застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, зокрема враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст.ст. 9, 77 КАС України розгляд справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін, вільності та свободи у поданні суду доказів в обґрунтування свої вимог та заперечень та доведенні перед судом в їх переконливості; однак, у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Разом з цим це не позбавляє обов`язку позивача наводити свої докази в підтвердження своїх вимог.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини суд доходить висновку про те, що відповідачем доведено правомірність прийнятого рішення, доводи позивача є необґрунтованими, а тому позов задоволенню не підлягає.

При цьому судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 210-1, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 79, 132, 139, 162, 205, 246, 250, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суд може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК