Справа № 440/734/23
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий I інстанції: Костенко Г.В.

10 червня 2024 р. Справа № 440/734/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Курило Л.В. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 березня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій (бездіяльність) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача Головного управління ПФУ в Полтавській області (далі ГУ ГФУ в Полтавській області, пенсійний орган) з питання невиконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року № 1307 та не призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження за липень-серпень 1986 року, в розмірі відшкодування фактичних збитків на підставі архівної довідки від 16.12.2004 року № 06-14-2/Б-795 про нарахування заробітної плати за роботу в Полтавському обкомі за період з 01.06.1986 року по 12.09.1986 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати йому, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження за липень-серпень 1986 року (807,28 крб і 624,82 крб) та з додаванням 400 крб премії, що передбачено п. 6 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2011 року № 1210, в розмірі 80% відшкодування фактичних збитків, на підставі архівної довідки від 16.12.2004 року № 06-14-2/Б-795 про нарахування заробітної плати за роботу в Полтавському обкомі за період з 01.06.1986 року по 12.09.1986 року та виплатити недоплачену різницю, починаючи з 01.12.2022 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

З посиланням на вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року № 1307, позивач зазначає про безпідставність відмови відповідача (у відповідь на його звернення від 17.12.2022 року) у обчислені його пенсії по інвалідності із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження за червень-вересень 1986 року на підставі архівної довідки від 16.12.2004 року № 06-14-2,Б-795 «Про нарахування заробітної плати за роботу в Полтавському обкомі ЛКСМУ за період з 01.06.1986 року по 12.09.1986 року.

Заперечуючи вимоги адміністративного позову, відповідач зазначає, що пенсія позивача перерахунку виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 році, у розмірі відшкодування фактичних збитків, не підлягає, оскільки в документах пенсійної справи відсутня довідка про заробітну плату оформлена в установленому законодавством порядку.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.3023 року (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у задоволені вимог адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення, судом зазначено, що за відсутності в матеріалах пенсійної справи достовірних та повних документів про заробітну плату позивача в зоні відчуження, правові підстави здійснювати обрахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2022 року із застосуванням розміру заробітної плати в період липень серпень 1986 року в сумі 807,28 крб та 624,82 крб та премії наразі немає.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким вимоги адміністративного позову задовольнити у повному обсязі.

Аргументи, наведені позивачем в обґрунтування вимог апеляційної скарги, фактично аналогічні наведеному у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду, - без змін.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

В даному випадку, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не є складними, виходячи з визначення справ незначної складності.

Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

За приписами ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення на підставі ст. 317 КАС України слід змінити з підстав та мотивів його прийняття та шляхом доповнення, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 у період часу 20.12.1997 року по 02.10.1986 року працював інструктором-контролером обкому ЛКСМ України (а.с. 84-86, 90.

З 07.06.1986 року по 03.09.1986 року позивач приймав участь в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася в АДРЕСА_1 і працював в зоні відчуження: у червні 1986 року 24 дні, у липні 1986 року 31 день, у серпні 1986 року 31 день, у вересні 1986 року 3 дні (т. 1, а.с. 48).

У 1987 році позивачу видано посвідчення (серії НОМЕР_2 ) учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорії 2 (т. 1, а.с. 89).

Рішенням Полтавської обласної МСЕК № 1 від 29.06.2011 року позивачу ОСОБА_1 з 29.06.2011 року безстроково встановлена П група інвалідності. Причина інвалідності виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 64). Гідно з Виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги (т. 1, а.с. 65), ступень втрати професійної працездатності позивача складає 70%.

У 2019 році позивачу видано посвідчення (серії НОМЕР_3 ) учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, категорії 1 (а.с. 9).

Позивач, перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області, з липня 2019 року отримує пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII), розмір якої обчислений у відповідності до ч. 3 ст. 59 цього Закону, як військовозобов`язаному, що був призваний на військові збори та брав безпосередню участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

17.12.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою, якою просив з 01.12.2022 року у відповідності до ст. 54 Закону № 796-XII і постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року призначити (фактично - обчислити розмір пенсії) пенсію по інвалідності із заробітної плати, отриманої за роботу в зоні відчуження (а.с. 13).

В заяві позивач зазначив, що у пенсійного органу були всі підстави для проведення перерахунку його пенсії із заробітної плати за роботу в зоні відчуження архівна довідка від 16.12.2004 року № 06-14-2/Б-795 про нарахування заробітної плати за роботу в Полтавському обкомі ЛКСМУ за період з 01.06.1986 по 01.09.1986 року, якою підтверджується виплачена фактична заробітна плата в зоні відчуження.

Листом від 28.12.2022 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для проведення перерахунку його пенсії, оскільки в документах пенсійної справи відсутня довідка про заробітну плату, що оформлена в установленому законодавством порядку (а.с. 14).

Згідно з пунктом 1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі постанова № 1210), цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року № 1307 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 і від 26 вересня 2012 р. № 886» внесені зміни до постанови № 1210 і постанови Кабінету Міністрів України від 26.09.2012 року № 886 «Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів від 09.12.2021 року № 1307 установлено, що в разі коли в осіб із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, стосовно яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, осіб, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, внаслідок чого стали особами з інвалідністю, а також осіб, які отримують пенсію у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи за осіб з їх числа, розмір пенсії, обчислений відповідно до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням змін, затверджених цією постановою, буде більшим від розміру пенсії, обчисленої відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», здійснюється автоматичне, без звернення особи, переведення на пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, про що органи Пенсійного фонду України інформують зазначених осіб шляхом надсилання листа або смс-повідомлення на номер мобільного телефону операторів мобільного зв`язку.

Пунктом 3 означеної постанови Пенсійному фонду України наказано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, з 1 січня 2022 р., з 1 березня 2022 р. і з 1 грудня 2022 р. на найбільш вигідних умовах.

Таким чином, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року № 1307, - автоматично, без звернення, за документами, що містяться в матеріалах пенсійних справ, на пенсію на умовах, передбачених Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», переводяться особи, зокрема, із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, стосовно яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, та які отримують пенсії на умовах Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При цьому, таке переведення можливо лише у випадку, якщо розмір пенсії, обчислений відповідно до постанови № 1210 з урахуванням змін, затверджених постановою № 1307, буде більшим від розміру пенсії, що отримують такі особи на умовах Законів України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Колегія суддів зазначає, що оскільки позивач ОСОБА_1 з липня 2019 року отримує пенсію по інвалідності, що призначена на умовах Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», то підстави для врахування постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року № 1307 в цій частині відсутні. Відтак, відсутні підстави для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій (бездіяльності) відповідача з питань невиконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року № 1307 щодо не переведення його автоматично, за матеріалами пенсійної справи, на найбільш вигоні умови обрахунку пенсії.

Відповідно до пунктів 1-3 постанови № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - пенсії), а також визначення заробітної плати (доходу) для їх обчислення. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи.

У разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження:

1) з дня аварії не менш як 12 місяців підряд, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зазначеній зоні;

2) на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС не менш як 12 місяців у період з 26 квітня 1986 р. до 1 серпня 1987 р., за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи в зоні відчуження. Якщо така особа виводилася із зони Чорнобильської АЕС за медичними показниками у зв`язку з переопроміненням, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу) за будь-який повний календарний місяць роботи на промисловому майданчику Чорнобильської АЕС;

3) менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати (доходу) за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження;

4) менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках (в тому числі особа, яка захворіла на променеву хворобу), за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати (доходу), одержаної (одержаного) за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати (доходу) за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата (дохід) за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати (доходу) проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати (доходу).

Пунктом 9 постанови № 1210, в редакції постанови № 1307, визначено, що одним із базових вихідних даних, необхідних для проведення розрахунку розміру пенсії по інвалідності особі, є розмір заробітку за кожний (конкретний) місяць роботи в зоні відчуження, згідно якого, в тому числі, розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), за період 1986 - 1990 років.

Відповідно до ст. 72 Закону СРСР «Про загальний військовий обов`язок», за військовозобов`язаними, що призвані на збори, зберігається середній заробіток за весь час їх проходження.

Оплата праці військовозобов`язаних, які були призвані на спеціальні військові збори та направлені на роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, провадилась на умовах, передбачених для робітників та службовців, виконуючих ці роботи, - згідно вимог Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 року № 1031, яким встановлено, що на військовозобов`язаних, призваних на спеціальні збори та які безпосередньо приймали участь у роботах з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, розповсюджено порядок оплати праці та виплати одноразової винагороди за місцем основної роботи.

Також, на цих осіб поширюється дія Постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168, Постанова ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 року № 524-156 та Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964-рс.

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 року № 524-156 (Постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 року № 168-5) передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) робітникам підприємств та організацій, що приймали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у 30-ти кілометровій зоні до 100%.

Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665-195 (Постанова Ради Міністрів УРСР та УКППРОФСОФА від 10.06.1986 року № 207-7) передбачено - «Встановити, що за робітниками, направленими для виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобіганню забруднення навколишнього середовища, зберігається середня заробітна плата (за винятком пільг для робітників в районах Крайньої Півночі та прирівняних до них місцевостей). Розповсюдити на працівників підприємств, організацій та установ, незалежно від відомчої підлеглості (включаючи осіб, що тимчасово переведені та відряджені), а також на військовослужбовців, військових будівельників, що зайняті на вказаних роботах, дію пунктів 1 (на період проведення цих робіт) та 10 Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 07.05.1986 року № 524-156. Надати право керівникам Міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівникам, що зайняті на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у відповідних зонах небезпеки у розмірах, передбачених Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964. Оплата праці робітників, що зайняті на роботах у третій, другій та першій зонах небезпеки, провадиться відповідно у чотирьох. трьох, та двох кратному розмірах, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи із тарифної ставки (посадового окладу), встановленої по основному місцю роботи. Встановити робітникам підприємств, організацій та установ, що виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобіганню забруднення середовища, додаткову оплату праці у нічний час у розмірі 35% годинної тарифної ставки (окладу) за кожний час роботи у нічний час та максимальний розмір премії 60% тарифної ставки (окладу) на місяць. Дозволити підприємствам, організаціям та установам залучати робітників на роботи, що пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у вихідні та святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі. Пільги, що передбачені цією Постановою, встановлюються з моменту аварії на ЧАЕС».

Крім того, відповідно до Постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦСПС від 07.05.1986 року № 153/10-43: «Для робітників, безпосередньо зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії, в зоні іонізуючого випромінювання встановлюється: - шестигодинний робочий день».

Постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 05.06.1986 року № 665-195 (Постановою Ради Міністрів УРСР та УКРСОВПРОФА від 10.06.1986 року № 207-7) передбачено, що підвищена оплата праці у зоні відчуження застосовується від дня аварії, граничний розмір премії встановлено - 60% тарифної ставки (посадового окладу).

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 (в редакції, що була чинною станом на день звернення позивача із заявою про проведення перерахунку пенсії) визначено, - в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленої заробітної плати (обчисленого доходу).

Колегія суддів зазначає, що обчислення пенсій відповідно до Закону № 796-XII здійснюється на підставі довідок про заробітну плату, які відповідно до ст. 15 вказаного Закону видаються установами та організаціями на підставі первинних документів (особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату). Підставою для проведення розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження є первинні документи про нараховану заробітну плату та фактичну тривалість роботи безпосередньо в зоні відчуження.

26.09.2012 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 886 «Про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 19861990 роках», якою затверджено Типове положення про комісії з визначення даних про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, та визначено, що розгляд письмових заяв громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) та осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, про видачу довідки про заробітну плату, одержану працівниками за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, здійснюється комісією Мінсоцполітики (далі - центральна комісія) і комісіями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, Київської та Севастопольської міської держадміністрації (далі - регіональна комісія) за поданням райдержадміністрацій (пункт 1).

Пунктом 8 Типового положення передбачено, що регіональна комісія розглядає письмові заяви громадян України з числа інвалідів внаслідок каліцтва або захворювання (категорія 1) і осіб, які втратили годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - заявник), про видачу довідки про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у разі, коли підприємство, установу або організацію ліквідовано без правонаступника.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 12.10.2012 року № 644, зареєстрованим в Мінюсті України 29.10.2012 року за № 1808/22120, затверджена форма Довідки про заробітну плату працівників за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках.

Факт ліквідації без правонаступника Полтавського обкому ЛКСМУ є загальновідомим.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV врегульовано Порядком, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

За змістом підпункту 2.10, - довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Аналіз наведених норм права дає підстави дійти висновку, що особа, яка бажає отримувати пенсію подає до органу, що призначає пенсію, довідку про заробітну плату, видану підприємством, установою чи організацією де працювала особа, або якщо підприємство, установа чи організація ліквідовані або припинили своє існування, довідку видану їх правонаступником чи архівною установою. При цьому законодавцем надано органу, що призначає пенсію право у разі необхідності перевіряти обґрунтованість видачі довідки про заробітну плату.

В матеріалах пенсійної справи позивача ОСОБА_1 мається архівна довідка Державного архіву Полтавської області від 06.12.2004 року № 06-14-2,Б-795, із якої вбачається, що у відомостях нарахування заробітної плати працівникам Полтавського обкому ЛКСМУ за період з січня по вересень 1986 року є такі данні про заробітну плату ОСОБА_1 , зокрема: заробітна плата за червень 1986 року 160-00, заробітна плата за липень 1986 року - 160-00, заробітна плата за серпень 1986 року 1899-66 з них 1739-66 нараховано згідно довідок № 902/29 і № 127, заробітна плата за вересень 1986 року 261-55 з них 174-31 кінцевий розрахунок (т. 1, а.с. 69).

Також в матеріалах пенсійної справи позивача ОСОБА_1 мається архівна довідка Державного архіву Полтавської області від 19.12.2022 року № 04-18-2/Б-93, із якої вбачається, що у відомостях нарахування заробітної плати працівникам Полтавського обкому ЛКСМ України у вересні 1986 року інструктору ОСОБА_1 нарахована заробітна плата в крб, - 1739-65 згідно довідок № 902/29 та № 127 за період з 01.06.1986 року по 12.09.1986 року (т. 1, а.с. 46).

З довідки військової частини № 902/29 від вересня 1986 року вбачається, що позивач у період з 01.06.1986 року по 12.09.1986 року перебував на навчальних зборах. Відповідно до Постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.05.1986 року ОСОБА_1 належить до виплати за місцем постійної роботи сто відсотків тарифної ставки (посадового окладу) за період з 08.06.1986 року по 04.09.1986 рок (т. 1, а.с. 52).

В матеріалах пенсійної справи позивача також мається розрахунок № 1307/12 від 25.09.1986 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , засвідчений директором Державного архіву Полтавської області, згідно з яким, позивач 25.09.1986 року отримав нараховану відповідно до довідок № 902/29 та № 127 за період з 01.06.1986 року по 12.09.1986 року заробітну плату в розмірі 1739 руб. 66 коп. (т. 1, а.с. 17-18, 71).

Із розшифровки означеного розрахунку, убачається, що оклад позивача у червні, ліпні, серпні 1986 року складав 160 (рублі колишнього СРСР).

За період з 08.06.1986 року по 30.06.1986 року, за 23 календарні дні, позивачу виплачена заробітна плата у розмірі 175,26 (160 : 21 = 7,62 х 23).

Також за цей період позивачу виплачена заробітна плата у розмірі 350,52 (160 : 21 = 7,62 х 23 х 2).

Заробітна плата за липень 1986 року позивачу виплачена у розмірі 215,76 (160 : 23 = 6,96 х 31).

Також за цей період позивачу виплачена заробітна плата у розмірі 431,52 (160 : 23 = 6,96 х 31 х 2).

Заробітна плата за серпень 1986 року позивачу виплачена у розмірі 236,22 (160 : 21 = 7,62 х 31).

Також за цей період позивачу виплачена заробітна плата у розмірі 228,60 (160 : 21 = 7,62 х 30).

За 10 днів вересня 1986 року, за період з 01.09. по 12.09.1986 року, позивачу виплачена заробітна плата у розмірі 72,70 (160 : 22 = 7,27 х 10 днів).

Також. за період з 01.09.1986 року по 04.09.1986 року позивачу виплачена заробітна плата в розмірі 29,08 (160 : 22 = 7,27 х 4).

Колегія суддів зауважує, що в сукупності розмір заробітної плати, що була виплачена позивачу ОСОБА_1 за період з 01.06.1986 року по 12.09.1986 року у означеному розрахунку № 1307/12 дорівнює сумі, яка визначна в архівній довідці Державного архіву Полтавської області від 06.12.2004 року № 06-14-2,Б-795, - 1739,66 (як такій, що нарахована у серпні 1986 року) та у довідці Державного архіву Полтавської області від 19.12.2022 року № 04-18-2/Б-93 (як такій, що нарахована у вересні 1986 року)

При цьому, загальний розмір заробітної плати, виплаченої позивача за липень 1986 року складав 647,28 рублів (215,76 + 431,52), а за серпень 1986 року 464,82 рублів (236,22 + 228,60).

Колегія суддів зауважує, що висуваючи вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити йому пенсію із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження за липень, серпень 1986 року, в розмірі відповідно 807,28 і 624,82, позивач ОСОБА_1 до вказаних у постанові вище сум додав ще по одному окладу в розмірі 160, 647,28 + 160 = 807,28 і 464,882 + 160 = 624,82. При цьому, факт виплати позивачу ІНФОРМАЦІЯ_3 у липні 1986 року заробітної плати у розмірі 807,28 та у серпні 1986 року у розмірі 624,82 не підтверджений а ні розрахунком № 1307/12 від 25.09.1986 року того ж обкому ЛКСМУ, а ні архівними довідками від 2004 та 2022 років.

Колегія суддів також зауважує, що звертаючись до відповідача 17.12.2022 року із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII із заробітної плати, отриманої за робот в зоні відчуження, позивач ОСОБА_1 не зазначав розмір заробітної плати, отриманої ним за роботу в зоні відчуження, а лише посилався на інформацію про розмір його заробітної плати за роботу в зоні відчуження, що мається в архівній довідці від 16.12.2004 року № 06-14-2/Б-795.

Виходячи з положень п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України стосовно законності і обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення по суті звернення позивача, колегія суддів вважає, що рішення ГУ ПФУ в Полтавській області не відповідає означеним критеріям, оскільки єдиною підставою для відмови у задоволені звернення позивача послугувала та обставина, що документах пенсійної справи відсутня довідка про заробітну плату, що оформлена в установленому законодавством порядку.

Відповідач не конкретизував, якому закону або нормативно-правовому акту не відповідає архівна довідка Державного архіву Полтавської області від 06.12.2004 року № 06-14-2,Б-795, не визначив причин за яких пенсійним органом не можуть бути взяти до уваги інші документи, що маються в пенсійній справі ОСОБА_1 для можливості подальшого обчислення розмірі пенсії позивача із заробітної плати, отриманою ним за роботу в зоні відчуження у 1986 році.

Колегія суддів вважає, що пенсіонер не може бути позбавленим права на отримання пенсії, як він вважає, в більшому розмірі, лише з підстав відсутності в пенсійній справі документа строго встановленого зразку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки положення постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2021 року № 1307 не вплинули на правовідносини, що виникли між сторонами у справі. Право позивача на проведення обчислення розміру його пенсії в іншому порядку ніж існуючий порушено не діями (бездіяльністю) відповідача, а протиправною відмовою відповідача здійснити таке обчислення. Твердження позивача про факт отримання ним заробітної плати за роботу в зоні відчуження у липні 1986 року в розмірі 807,28 і серпні 1986 року в розмірі 624,82 не підтверджені відповідними доказами.

При цьому, враховуючи бажання позивача отримувати, призначену відповідно до положень ст. 54 Закону пенсії по інвалідності, в розмірі, який обчислений із заробітку за роботу в зоні відчуження у 1986 році, колегія суддів вважає за необхідно застосувати положення ч. 2 ст. 9 КАС України, вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 та визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в Полтавській області, викладену у листі від 28.12.2022 року за № 14174-12259/Б-02/8-1600/22, в обчисленні розміру пенсії позивача, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 році, а також зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2022 року.

Таким чином, колегія суддів апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольняє частково і змінює судове рішення, шляхом зміни його мотивувальної частини щодо підстав його прийняття, - відмови у задоволені вимог ОСОБА_1 , оскільки означені вище обставини залишені судом першої інстанції поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, а також. шляхом доповнення судового рішення рішенням: про визнання протиправною відмову ГУ ПФУ в Полтавській області, викладену у листі від 28.12.2022 року за № 14174-12259/Б-02/8-1600/22, в обчисленні розміру пенсії позивача, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 році, про зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2022 року.

Інші доводи та за печення сторін на висновки колегія суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення (п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України).

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміні рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 311, 313, 315, 317, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року змінити з підстав та мотивів його прийняття.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року змінити, шляхом його доповнення наступним:

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, викладену у листі від 28 грудня 2022 року за № 14174-12259/Б-02/8-1600/22, в обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 , виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 році.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.12.2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді Л.В. Курило А.О. Бегунц