Справа № 620/4998/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/4998/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оформлене листом від 27.03.2024 №4817-3452/Х-02/8-2500/24, щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 виходячи із відсоткового значення 70% грошового забезпечення за 27 років вислуги виходячи з її пільгового обчислення;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.04.2023 ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії виходячи із відсоткового значення 70% грошового забезпечення за 27 років вислуги виходячи з її пільгового обчислення.

Позов мотивовано тим, що відповідач протиправно у 2020 році призначив йому пенсію у розмірі 52% замість належних 70%, що на йому думку, є грубим порушенням його прав.

Суд ухвалою від 09.04.2024 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановив відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Від відповідача, у встановлений судом строку, відзив на позов не надійшов.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та з 27.12.2020 отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Для приведення пенсії у відповідність до норм чинного законодавства позивачем було направлено до ГУ ПФУ в Чернігівській області заяву від 29.02.2024 з вимогою провести перерахунок пенсії виходячи із 70% грошового забезпечення за 27 років вислуги виходячи з її пільгового обчислення.

На заяву було отримано лист від 27.03.2024 №4817-3452/Х-02/8-2500/24, в якому відповідач повідомив про наявність у позивача станом на момент призначення пенсії лише 19 років календарної вислуги та відсутності підстав для призначення пенсії за п. «а» ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

В силу ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «а» ст.12 Закону «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262 в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу у 2020 році) пенсія за вислугу років призначається:

особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

За приписами п. «б» цієї статті:

особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку, крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону, за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України.

Таким чином, Закон №2262-XII як обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років вислуги.

При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку за п. «а» ст.12 Закону №2262, а у випадку призначення пенсії за вислугу років за п. «б» ст.12 Закону №2262 у разі досягнення на день звільнення зі служби 45-річного віку та наявності страхового стажу 25 років і більше, з яких військова служба складає 12 календарних років та 6 місяців.

17.07.1992 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (далі Постанова №393, в редакції чинній на момент призначення позивачу пенсії у 2020 році).

Відповідно до п.1 Постанови №393 установити, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, військова служба в Державній прикордонній службі.

Підунктом «в» п.3 Постанови №393 (в редакції на момент призначення позивачу пенсії у 2020 році) передбачено, що до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця: на заставах, постах, у комендатурах, відділеннях КПП, маневрових групах зі змінними заставами, на кораблях і катерах, що несуть службу по охороні державного кордону України, інших підрозділах Державної прикордонної служби за Переліком, затверджуваним Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

За приписами п. «а» ст.13 Закону №2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

В свою чергу, відповідно до п. «б» ст.13 Закону №2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають страховий стаж 25 років і більше, з яких не менше 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба, служба в органах внутрішніх справ, поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України (пункт "б" статті 12): за страховий стаж 25 років - 50 процентів і за кожний повний рік стажу понад 25 років - 1 процент відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

Як вбачається з витягу з наказу Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.12.2020 №663-ОС позивач звільнено зі служби за пп. «а» (у зв`язку з закінченням строку контракту) п.2 ч.5 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 26.12.2020. Вислуга років для призначення пенсії становить 27 років 11 місяців 23 дні.

Наведене також підтверджується розрахунком вислуги років на пенсію, згідно якого, загальна вислуга років для призначення пенсії становить 27 років 11 місяців 23 дні.

З огляду на правове регулювання правовідносин та наявних доказів, позивач з 27.12.2020 набув право на призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ст.12 Закону №2262, розмір якої має становити 70%, відповідно до п. «а» ст.13 цього Закону.

Проте, звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить зобов`язати відповідача здійснити йому перерахунок пенсії з 01.04.2023 виходячи із відсоткового значення 70% грошового забезпечення за 27 років вислуги виходячи з її пільгового обчислення, залишаючи поза увагою ту обставину, що пенсія йому призначена на підставі п. «б» ст.12 Закону №2262 та вірно обчислена відповідно до приписів п. «б» ст.13 цього Закону, в редакції, чинній на момент її призначення 27.12.2020.

Суд зазначає, що захист повинен сприяти відновленню порушеного права особи, яка звернулася за таким захистом. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд має вирішити питання про відновлення такого права.

В силу статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі №338/180/17 зробила висновок про те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Тобто, належність у спрощеному розумінні означає відповідність законодавству.

Обрання позивачем при зверненні до суду неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

При цьому, обрання позивачем неефективного способу захисту порушеного права також має призводити до відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2023 у справі №398/1796/20).

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що позивачем обрано неефективний та неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки він повинен в першу чергу, вирішити питання про правомірність призначення йому пенсії на підставі п. «б» ст.12 Закону №2262, шляхом оскарження дій органу Пенсійного фонду, який призначав йому пенсію у 2020 році.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що у позові належить відмовити.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 139, 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повний текст рішення суду складено 10.06.2024.

Суддя Л.О. Житняк