Справа № 300/2965/24
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2024 р. справа № 300/2965/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в інтересах якої діє адвокат Литвин Олена Володимирівна (далі - представник позивача) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 в призначенні пенсії по втраті годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_3 з 09.03.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 21.09.2023 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська (справа № 204/4040/23) встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, зазначеним рішенням суду встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після загибелі ОСОБА_3 самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_2 .Адміністрація Державної Прикордонної Служби України спрямувала на адресу відповідача документи для призначення пенсії в разі втрати годувальника цивільній дружині загиблого військовослужбовця Державної прикордонної служби України, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, пенсійним органом відмовлено у призначенні такої пенсії, у зв`язку з тим, що згідно наданих документів позивачка у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 не перебувала, копія свідоцтва про шлюб відсутня.Вважає, що пенсія повинна бути призначена сину та їй як дружині, яка виховує малолітню дитину віком до 8 років та з наступного дня після загибелі годувальника, а саме з 09.03.2022.

Івано-Франківський окружний адміністративний суд ухвалою від 23.05.2024 відкрив провадження у цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в порядку статті 263 КАС України (а.с.13-14).

Відповідач проти позову заперечив, надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив про те, що відповідно до ст. 30 Закону №2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні. Згідно з ст. 21 "Сімейного кодексу України" шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Оскільки, ОСОБА_1 не знаходилась у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , право на призначення пенсії в разі втрати годувальника їй та її сину ОСОБА_2 відсутнє (а.с.79-81).

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, однак суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 від 17.01.2019, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2 , батьком якого є ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_1 (а.с.66).

Військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 надіслано сповіщення про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 загинув у бою за Батьківщину в районі н.п. Житлівка Луганської області, внаслідок смертельного поранення не сумісного з життям, спричиненого дією обстрілу (а.с.68).

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця протокол №12 від 17.05.2022, причинна смерті ОСОБА_3 : «Набряк головного мозку, Малокров`я внутрішніх органів. Внутрішньочеревна кровотеча. Осколкове поранення черевної порожнини». Поранення, яке призвело до смерті, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.37).

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська рішенням від 21.09.2023 у справі №204/4040/23 встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 та факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.59-65).

21.12.2023 Адміністрація Державної Прикордонної Служби України спрямувала на адресу відповідача документи для призначення пенсії в разі втрати годувальника цивільній дружині загиблого військовослужбовця Державної прикордонної служби України, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та неповнолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На адвокатський запит представника позивача від 03.03.2024, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від11.03.2024 повідомило про відсутність підстав для призначення такої пенсії, у зв`язку з тим, що позивач не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (а.с.41-42).

Також, Адміністрація Державної Прикордонної Служби України листом від 04.03.2024 повідомила адвоката позивача про те, що станом на 01.03.2024 від відповідача документи про призначення пенсії у разі втрати годувальника ОСОБА_1 та неповнолітньому сину ОСОБА_2 , які були надіслані до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не поверталися, а лист про відмову у призначенні зазначеної пенсії не надходив.

Вважаючи, що відповідач протиправно не призначив пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з09.03.2022, позивач звернулась з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

Ст. 1 Закону №2262-ХІІ передбачає, що члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Згідно ст. 11Закону №2262-ХІІзаконодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується наКонституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Стаття 29 Закону №2262 передбачає, що пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Згідно частини 1 статті 30 Закону №2262 право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону №2262 незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

Пунктами «а», «д» частини 4 статті 30 Закону №2262 визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

- діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків (пункт «а»);

- дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок причин, зазначених у пункті "а" статті 20 цього Закону, має право на пенсію в разі втрати годувальника відповідно до пункту "д" частини четвертої цієї статті незалежно від того, працює (проходить військову службу) вона (він) чи ні (пункт «д»).

Відповідно до пункту «а`статті 20 цього Закону особи з інвалідністю внаслідок війни - при настанні інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю у бойових діях у мирний час, а також інші особи, зазначені у статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

Згідно ст. 41 Закону №2262-ХІІ пенсія в разі втрати годувальника призначається кожному непрацездатному члену сім`ї, який має право на таку пенсію.

За змістом вказаних норм дружина (чоловік) годувальника, померлого внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, яка зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, має право на пенсію в разі втрати годувальника незалежно від того, чи працює.

Відповідно до Витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця протокол №12 від 17.05.2022, причинна смерті ОСОБА_3 пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.37).

Разом з цим, 21.09.2023 Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська (справа № 204/4040/23) встановлено факт сумісного проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, зазначеним рішенням суду встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_3 з 28 жовтня 2017 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 №3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Порядок №3-1).

Відповідно до пункту 3 Порядку №3-1 до заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника додаються такі документи, зокрема, документи, що засвідчують родинні відносини непрацездатних членів сім`ї з померлим годувальником, які передбачені пунктом 12 цього розділу.

Пунктом 2.16. Розділу ІІ Порядку №3-1 за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду.

Таким чином враховуючи те, що причинна смерті ОСОБА_3 із захистом Батьківщини та встановлений фактпро те, що ОСОБА_1 проживала однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, позивач та її з ОСОБА_3 син,набули право на пенсію у разі втрати годувальника як дружина, яка зайнята доглядом за дитиною годувальника, померлого внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, яка не досягла 8-річного віку, незалежно від того, чи працює (проходить військову службу) вона чи ні.

При цьому посилання відповідача на статтю 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), суд уважає безпідставним з огляду на таке.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» defacto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Відповідно до частини 2 статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Центральною ознакою проживання однією сім`єю є систематичне ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

За таких обставин, з аналізу положень зазначеного законодавства та наданих до позову доказів, суд зауважує, що позивач та її неповнолітній син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 і мають право на призначення пенсії по втраті годувальника.

Водночас, відповідно до пункту «є» ст. 50 Закону №2262-ХІІ членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, пенсія призначається з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією. Пенсія за минулий час при несвоєчасному зверненні призначається з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

З огляду на зазначену норму, у позивача та її неповнолітнього сина право на призначення пенсії у разі втрати годувальника відповідно до Закону №2262-ХІІ виникло з дня звернення.

З матеріалів справи встановлено, що 21.12.2023 Адміністрація Державної Прикордонної Служби України спрямувала на адресу відповідача документи для призначення пенсії у разі втрати годувальника цивільній дружині загиблого військовослужбовця Державної прикордонної служби України, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та неповнолітньому сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, суд уважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з 21.12.2023, а не з 09.03.2022 так як просить позивач у позовній заяві.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі часткового задоволення позовних вимог судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Докази понесення судових витрат відсутні, відтак відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись статями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 в призначенні пенсії у разі втрати годувальника, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 та її малолітньому сину ОСОБА_2 пенсію у разі втрати годувальника ОСОБА_3 з 21.12.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (ідентифікаційний код юридичної особи 21910427), адреса: вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.