Справа № 260/53/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2024 рокум. Ужгород№ 260/53/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (далі - відповідач), яким просить суд:

1) визнати протиправним бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015 рік у кількості - 3 календарні дні, за 2017 рік у кількості - 12 календарних днів, за 2018 рік - 11 календарних днів, за 2019 рік - 3 календарних дні. 2021 рік - 28 календарних днів, всього 57 календарних днів, яке було виконано Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі № 260/5067/23, як такою, що виконана не у повному обсязі;

2) зобов`язати Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 57 календарних днів у розмірі 108 576,45 гривень ( сто вісім тисяч п`ятсот сімдесят шість гривень сорок п`ять копійок) (а.с.1-8).

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує наступним. 06 вересня 2022 року позивача було звільнено із служби поліції. На день звільнення він мав невикористані ним відпустки за час проходження служби у поліції, відповідності до наданої йому відповіді з управління кадрового забезпечення у кількості за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2017 рік у кількості 12 календарних днів, за 2018 рік 11 календарні дні, за 2019 рік - 3 календарних днів. 2021 - 28 календарних днів, всього 57 календарних днів. Однак при звільненні Головним управління Національної поліції України було компенсовано невикористану відпустку лише за 2022 рік, а за невикористану відпустку за інші роки грошової компенсації Головним управління Національної поліції України компенсовано не було. У зв`язку з чим позивач був змушений звернутися з позовною заявою до Закарпатського окружного адміністративного суду. Рішенням якого 22 вересня 2023 року його позовні вимоги задоволено частково, також вказаним рішенням було визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні відпустки та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані дні відпустки в кількості 57 календарних днів. Головним управління Національної поліції в Закарпатській області провело оплату та нарахування позивачеві грошової компенсації за невикористані дні відпустки у розрахунку 618.78 гривень за один день, мотивуючи тим, що ними встановлено такий наступній середній заробіток за останній місяць роботи. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.24, 25).

У подальшому відповідач надіслав до Закарпатського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечує. Так, зокрема, зазначає, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22.09.2023 р. у справі № 260/5067/23 позивачу було виплачено відповідачем компенсацію за дні невикористаної відпустки в сумі 35 807,97 грн..

Сума компенсації за 57 днів невикористаної відпустки позивачу визначена згідно п.9. ч.3 розділу І Наказу МВС від 06.04.2016 року № 260, а саме при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата. Розрахунок грошової компенсації поліцейським також відповідно абз.8 п.8 розділу III Наказу МВС від 06.04.2016 року № 260, виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому, одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Зазначив, що позивач звільнений зі служби за власним бажанням з 07.09.2022 р. згідно наказу ГУНП в Закарпатській області від 06.09.2022р. №159 о/с (підстава рапорт ОСОБА_1 від 15.08.2022р.), та отримав при звільненні зі служби компенсацію за 30 днів невикористаної відпустки, сума виплати склала 18 846,30 грн.. Повідомлено суд, що розрахунок суми компенсації за дні не використаної відпустки при звільненні зі служби позивачем не оскаржено, а тому визначення позивачем так званої «недоплати компенсації невикористаної відпустки» в сумі 108 576,45 грн. є абсурдною оскільки первинна сума компенсації позивачем була визначена у справі № 260/5067/23 в розмірі 93 433,26 грн.. В частині задоволення визначеної позивачем суми 93 433,26 грн. суд у справі № 260/5067/23 відмовив, але після виплати відповідачем компенсації дні невикористаної відпустки згідно рішення суд в сумі 35 807, 97 грн. позивачем сума компенсації за дні не використаної відпустки збільшилась на 15 143,19 грн.= (108 576,45 грн. (справа № 260/53/24 ) - 93 433,26 грн. (справа № 260/5067/23), що є абсурдом. Здійснений розрахунок компенсації за дні невикористаної відпустки позивачем є надуманим. Крім того, повідомлено суд, що визначена позивачем сума доходу 630 909,52 грн., є помилкою, оскільки в довідці, на яку посилається позивач, зазначено суму (613 909,52 грн.). Враховуючи вищезазначене, просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с.27-32).

Позивач скористався своїм правом і подав до суду відповідь на відзив (а.с.39-41).

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262, частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України, з врахуванням положень ст. 263 КАС України.

Згідно частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 вересня 2022 року наказом начальника ГУНП в Закарпатській області № 159 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 з 07 вересня 2022 року звільнено зі служби в поліції відповідно до вимог п. 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с.9).

Із вказаного наказу вбачається, що невикористана частина чергової відпустки за фактично відпрацьований час у 2022 році складає 30 календарних днів.

Як вбачається з листа Головного управління Національної поліції в Закарпатській №Х-188/106/2-2023 від 30.05.2023, невикористана щорічна основна оплачувана відпустка за 2015 рік (за період з 07.11.2015 року по 31.12.2015 року) складає 03 календарні дні; невикористана частина чергової відпустки за 2017 рік складає 12 календарних днів; невикористана частина додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2018 рік складає 11 календарних днів; невикористана частина додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби в поліції за 2019 рік складає 03 календарні дні; невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2021 рік складає 13 календарних днів та додаткова оплачувана відпустки за стаж служби в поліції за 2021 рік складає 15 календарних днів.

Щорічні основні оплачувані відпустки за 2016 та 2020 роки та додаткові оплачувані відпустки за стаж служби в поліції за 2016 та 2020 роки використані у повному обсязі.

Вказані обставини сторонами не заперечуються.

У зв`язку з невиплатою позивачеві грошової компенсації за невикористану частину щорічної основної та додаткової оплачуваної відпусток тривалістю 57 календарних днів, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати передбаченої нормами законодавства України грошової компенсації за щорічну та додаткову оплачувану відпустку з метою захисту порушеного права позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року по справі № 260/5067/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015 рік у кількості 3 календарні дні, за 2017 рік у кількості 12 календарних днів, за 2018 рік-11 календарних днів, за 2019 рік - 3 календарні дні, 2021 рік- 28 календарних днів. Зобов`язано Головне управління Національної поліції України в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку у кількості 57 календарних днів.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі 260/5067/23 Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області відповідно до платіжної квитанції «Приватбанку» на картковий рахунок позивача 13 грудня 2023 року було зараховано суму 35270.85 гривень, що складає 618.78 гривень середньоденного заробітку за розрахунками відповідача (а.с.18).

Зокрема в обґрунтування позовних вимог у позові ОСОБА_1 зазначив, що середній заробіток визначається за ст. 27 Закону «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. Нормою абз. 1 п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 визначено, що заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Так, позивач у позові зазначив, що його сумарний заробіток за 12 календарних місяців склала 630 909.52 грн., згідно довідки наданої УФЗБО Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області.

Однак, позивач зазначає, що його середньоденна заробітна плата за 12 місяців складає 2523.63 грн. (із розрахунку: 630 909.52 грн. : 250 дні).

Відтак, позивач вважає, що Головним управління Національної поліції в Закарпатській області проведено виплату грошової компенсації за невикористані ним відпустки з невірним розрахунком суми середньоденної виплати, таку бездіяльність вважає протиправною, у зв`язку з чим і звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із статтею 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Відповідно до частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580, у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) за станом здоров`я (через хворобу) - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; 9-1) у зв`язку з наявністю реального чи потенційного конфлікту інтересів, який має постійний характер і не може бути врегульований в інший спосіб; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення, а також рішенням суду про визнання його активів або активів, набутих за його дорученням іншими особами або в інших передбачених статтею 290 Цивільного процесуального кодексу України випадках, необґрунтованими та їх стягнення в дохід держави; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави; 12) у разі надання особою завідомо неправдивої інформації під час прийняття на службу в поліції.

Згідно з частинами першою та другою статті 92 Закону № 580-VІІІ поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 93 Закону № 580-VIII передбачено, що тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються.

Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки.

За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів.

Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Право позивача на отримання компенсації за невикористану відпустку не є спірним при вирішенні даних правовідносин. Таке право позивача встановлено рішенням суду. Однак згаданим рішенням не вирішено питання відповідно до яких норм підлягає обрахунку сума компенсації за невикористані дні відпустки.

Відповідно до частини першої та другої статті 94 Закону № 580 поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи, встановлено Законом України «Про відпустки» №504/96-ВР.

Частиною першою статті 4 Закону № 504/96-ВР установлюються такі види відпусток: 1) щорічні відпустки: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи (частина перша статті 24 Закону №504/96-ВР).

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 83 КЗпП України.

Закон №580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

У відповідності до частин першої та третьої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 60 Закону № 580-VIII).

Абзацом 8 пункту 8 Розділу III Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 6 квітня 2016 року № 260 (далі - Порядок № 260, у редакції чинній на момент звільнення) передбачено, що виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

У постанові від 06.02.2020 в справі № 818/1276/17 (провадження № К/9901/48853/18) Верховний Суд зазначив, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, урегульовані нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою та підлягають застосуванню до спірних правовідносин. На підставі пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260 виплата грошової компенсації передбачена виключно за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції.

Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону № 580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.

З огляду на не врегулювання положеннями Закону № 580 та Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, що затверджений наказом МВС України від 6 квітня 2016 року № 260, питання компенсації невідбутої частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного питання підлягають застосуванню положення Кодексу законів про працю України, Закону України «Про відпустки», Порядку обчислення середньої заробітної плати, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що при розрахунку суми компенсації позивачу за невикористані дні відпустки підлягають застосування правила, визначені Постановою № 100.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

З огляду на положення статей 5, 245 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання протиправними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов`язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними.

Позивач у позові просив зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 57 календарних днів у розмірі 108576,45 гривень.

Суд зауважує, що відповідно до вимог пункту 2 Розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (у редакції чинній на момент звільнення позивача), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Судом встановлено, що згідно довідки про доходи наданої УФЗБО Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області на яку посилається позивач у позові вбачається, що сумарний дохід ОСОБА_1 за період з 01 вересня 2021 року по 07 вересня 2022 року склав 613909,52 грн. (а.с.20).

Однак, суд зазначає, що при здійсненні розрахунку розміру грошової компенсації необхідно врахувати такі доходи позивача, визначені у вищевказаній довідці, як нараховане грошове забезпечення в т.ч. у натуральній формі (грн.) та нараховану індексацію. Для обчислення середньої заробітної плати для виплати компенсації за невикористані відпустки не враховуються нарахована йому компенсації відпустки, одноразової грошової допомоги при звільненні, матеріальної допомоги та додаткової винагороди на період дії воєнного стану.

Відповідно до довідки про доходи наданої УФЗБО Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області з 01 вересня 2021 року 31 серпня 2022 року (включно), середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні 12 календарних місяців становить 668,52 грн. ((грошове забезпечення 222168,24 грн. + індексація 21842,92 грн. ) / 365).

Відтак, розмір грошової компенсації за 57 календарних днів невикористаних відпусток становить 38105,54 грн..

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав грошову компенсацію на свій картковий рахунок в сумі 35270,85 грн. (а.с.18).

Згідно доданих до відзиву документів, позивачеві нараховано компенсацію за 57 календарних днів невикористаної відпустки в сумі 35807,97 грн. (а.с.33), з яких утримано військовий збір 1,5% від нарахованої суми в розмірі 537,13 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 38792 від 12 грудня 2023 року (а.с.35).

Таким чином, враховуючи наведене вище, суд вважає, що недоплачена сума грошової компенсації за невикористану відпустку у кількості 57 календарних днів складає 2297,57 грн. (38105,54 грн. 35807,97 грн.).

Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд вважає, що стягненню на користь позивача підлягає недоплачена сума грошової компенсації у розмірі 2297,57 грн..

Позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції України щодо невиплати грошової компенсації за невикористані відпустки за 2015 рік у кількості - 3 календарні дні, за 2017 рік у кількості - 12 календарних днів, за 2018 рік - 11 календарних днів, за 2019 рік - 3 календарних дні. 2021 рік - 28 календарних днів, всього 57 календарних днів, яке було виконано Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області за рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2023 року у справі № 260/5067/23, як такою, що виконана не у повному обсязі.

Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.

Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.

22 вересня 2023 року рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/5067/23, яке набрало законної сили 23 жовтня 2023 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку у кількості 57 календарних днів.

13 грудня 2023 року Головним управлінням Національної поліції України в Закарпатській області нараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 35 255,66 грн., (а.с.18).

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (діями) невиплачено у повному обсязі грошової компенсації за 57 дні невикористаної відпустки.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати у повному обсязі позивачу грошової компенсації за 57 днів невикористаної відпустки та з метою належного захисту прав позивача - зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 2297,57 грн..

Щодо доводів відповідача викладених у відзиві, що дана вимога має вирішуватися в порядку статті 383 КАС України, суд вважає необхідним зазначити, що розмір виплаченої відповідачем грошової компенсації за невикористані дні відпустки не був визначений при розгляді справи №260/5067/23.

Предметом розгляду даної справи № 260/53/24 є як сама протиправність дій щодо неповної виплати грошової компенсації за відпустку, яка на думку позивача невірно визначена при виплаті Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області на виконання рішення суду №260/5067/23 із зобов`язанням здійснити виплату недоплаченої суми грошової компенсації.

Крім того, відповідно до частини першої статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд зазначає, що зазначені у статті 383 КАС України правові норми мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Предмет та підстави позовних вимог за справами №260/5067/23 та № 260/53/24 різняться, а отже із змісту позовної заяви у даній справі, судового рішення у справі №260/5067/23 та вимог статті 383 КАС судом не встановлено підстав для вирішення позовних вимог в порядку статті 383 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.241, 243, 255, 257, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (вул. Ф. Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошової компенсації за 57 дні невикористаної відпустки.

3. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації за невикористані відпустки у розмірі 2297,57 грн (дві тисячі двісті дев`яносто сім гривень п`ятдесят сім копійок).

4. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець