Справа № 644/2968/24
Суддя: Бабенко Ю. П.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя Бабенко Ю. П.
Справа № 644/2968/24
Провадження № 2-а/644/22/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі: головуючого - судді Бабенко Ю.П., за участю секретаря Книшенко Я.С., представника позивача- адвоката Кривченко В.І., представника відповідача- Мітягіної П.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову серії ББА № 110810 від 12.04.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену оперуповноваженим Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України Бердніковим В.В., та закрити провадження у справі. В обґрунтування позову зазначив, що 12.04.2024 року о 16.55 годині за адресою: м.Харків, пр-т Героїв Харкова, б. 65-Б під час руху на власному автомобілі CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала його знайома, безпідставно був зупинений працівниками поліції та відносно нього була складена постанова за ст. 127-3 КУпАП. Вважає адміністративне стягнення, що застосовано до нього, безпідставним, протиправним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи. Постанова винесена без ретельного врахування всіх обставин справи та без підтверджуючих доказів. На час складання постанови він не був посадовою особою закладів, філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичною особою підприємцем, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, тобто не був суб`єктом адміністративного правопорушення встановленого вимогами ст. 127-3 КУпАП.

Представник відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що відповідач позов не визнає та заперечує проти його задоволення. Вказує, що 12.04.2024 року о 15.05 год. на пр. Героїв Харкова, б. 65-Б, оперуповноваженим Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки НП України Бердніковим В.В. було винесено постанову серії ББА № 110810 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 з приводу здійснення останнім підготовки водія транспортного засобу з порушенням порядку підготовки, перепідготовки водія транспортного засобу, а саме не мав чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 18 Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 487, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 127-3 КУпАП. Під час розгляду справи було встановлено, що у ОСОБА_1 відсутній чинний документ спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів. На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора зафіксований розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 . Відеозаписом підтверджується, що ОСОБА_1 надавав послуги спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів, оскільки він сам про це повідомив поліцейського. Позивач підтвердив відсутність в нього чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортного засобу. Згідно відповіді Єдиного державного реєстру МВС станом на 15.04.2024 року дійсний атестат спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів за ОСОБА_1 не значиться. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, вважає вимоги безпідставними, так як позивачем не надано документально підтверджуючих доказів сплати такої винагороди.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що представником відповідача у відповідності до ст. 77 КАС України не наведено жодного доказу про те, що 12.04.2024 року на час винесення постанови позивач ОСОБА_1 був суб`єктом адміністративного правопорушення, встановленого вимогами ст. 127-3 КУпАП, а саме був посадовою особою закладів, філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичною особою-підприємцем, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів. Представник відповідача не знайшов ніяких аргументів спростування, що доданий відеозапис до постанови з боді камери працівника поліції, на який посилається відповідач, не може бути належним і допустимим доказом вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.127-3 КУпАП, а навпаки відомості на цьому відеозаписі лише вказують не причетність ОСОБА_1 до правопорушення, який не є його суб`єктом вчинення.

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. В подальшому представник позивача подав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з мотивів викладених у відзиві на позов. В подальшому надала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності.

Судом встановлено, що згідно постанови від 12 квітня 2024 року серії ББА № 110810 про адміністративне правопорушення, 12 квітня 2024 року о 16.55 год. в м. Харкові по проспекту Героїв Харкова, б.65Б ОСОБА_1 , керуючи автомобілем CHEVROLET AVEO, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював підготовку ТЗ водія з порушенням встановленого порядку підготовки водіїв ТЗ, а саме не мав чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв ТЗ, чим порушив Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 487, а саме п.18, за що передбачена відповідальність за ст. 127-3 КУпАП. Вказаною постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 грн. В постанові зазначено, що до постанови додається відео з б/к 101406137, пояснення.

Статтею 127-3 КУпАП передбачена відповідальність за порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами-підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів, особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд бере до уваги, що суб`єктами відповідальності за ст. 127-3 КУпАП виступають виключно посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.

Позивач ОСОБА_1 свою вину заперечує, вважає, що наведені відомості не відповідають дійсності, оскільки на час складання оскаржуваної постанови він не був посадовою особою закладів, філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичною особою-підприємцем, які проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів. Зазначив, що під час зупинки працівниками поліції в автомобілі за кермом перебувала його знайома.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Представником відповідача - Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України в підтвердження правомірності оскаржуваного рішення надано оптичний диск DVD-R з відеозаписами.

З досліджених судом відеозаписів, які містяться на DVD-диску, наданому представником відповідача, вбачається, що такі не містять доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 127-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно оглянутого судом вказаного відеозапису встановлено, що вказаний запис починається з того, що поліцейський підходить до припаркованого транспортного засобу, та просить пред`явити ОСОБА_1 документи про реєстрацію транспортного засобу та атестат інструктора із навчальної їзди. На вказаному відеозаписі не зафіксований факт здійснення навчання із практичної їзди учня посадовою особою закладу або фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1

Процедура підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів акредитованими у встановленому законодавством порядку закладами (у тому числі філіями чи відокремленими підрозділами юридичних осіб), які здійснюють підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів (далі - заклади) визначена «Порядком підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 487 від 20.05.2009 року (далі по тексту Порядок).

Згідно до п.3 зазначеного Порядку, теоретична і практична підготовка, перепідготовка і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, що експлуатуються на вулично-дорожній мережі загального користування, проводяться закладом, що закріплений за територіальним сервісним центром МВС за його місцезнаходженням.

Відповідно до п. 18 зазначеного Порядку, для теоретичної та практичної підготовки залучаються атестовані в установленому законодавством порядку спеціалісти.

Представником відповідача надана відповідь з Єдиного державного реєстру МВС, що станом на 15.04.2024 року дійсний атестат спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів за ОСОБА_1 не значиться.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що суду не надано докази того, що станом на 12.04.2024 року ОСОБА_1 був належним суб`єктом відповідальності за ст.127-3 КУпАП, тобто що він був посадовою особою закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, або фізичною особою-підприємцем, яка надавала зазначені в постанові послуги.

Суд враховує, що в ст.14 КУпАП визначено відповідальність посадових осіб і зазначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

Представник відповідача не надав суду докази того, що ОСОБА_1 на час складання протоколу був службовою особою і мав певні службові обов`язки.

Таким чином, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що позивач є суб`єктом адміністративного правопорушення, зазначеного в постанові серії ББА № 110810 від 12.04.2024 року.

У ч. 3 ст. 62 Конституції України наголошується, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки позивач заперечує порушення ним ст. 127-3 КУпАП, а доказів вчинення ОСОБА_1 відповідного адміністративного правопорушення відповідачем не надано, у той час як доказування (а так само обвинувачення) не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведена правомірність винесення оскаржуваної постанови, оскільки викладені у ній обставини належними та допустимими доказами в розумінні ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення та ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, не підтверджені.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку, що оскаржувана постанова прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що відповідач не доказав правомірності свого рішення, а тому відповідно до вимог п. 1 ст. 247, ст. 293 КУпАП, суд скасовує вказану постанову і закриває провадження у справі.

Позивач у відповідності до ст. 132 КАС України просить вирішити питання щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. та витрат на оплату судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

На підтвердження даних витрат позивачем надано суду копію договору № 18/04/2024 від 18.04.2024 року про надання правових (юридичних) послуг, копію акту здачі-прийняття виконаних правових (юридичних ) послуг згідно договору № 18/05/2024 від 22.04.2024 року, квитанцію про сплату 3000 грн. за надання правничої допомоги ТОВ «Юридична компанія ДТП». Згідно розрахунку витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу складаються з надання адвокатом правової консультації, вивчення матеріалів справи, складання та узгодження правової позиції по справі, вивчення судової практики, підготування і надання процесуальних документів до поліції, суду, складання позовної заяви.

Посилання представника відповідача щодо відсутності документально підтверджуючих доказів сплати ОСОБА_1 винагороди за надання правничої допомоги суд до уваги не бере, так як в матеріалах справи наявні докази сплати ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юридична компанія ДТП» суми 3000 грн. за надання правничої допомоги на розрахунковий рахунок товариства, який вказаний у договорі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., які сплачені позивачем, є обґрунтованими, доведеними та співмірними по відношенню до складності справи, наданих послуг, пропорційними до обсягу наданих послуг. Крім того, позивач поніс витрати на оплату судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., а тому ці витрати підлягають стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 9, 16, 72-77, 79, 90, 132, 134, 139, 242, 244-246, 255, 286 КАС України, - суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову серії ББА № 110810 від 12.04.2024 року, винесену оперуповноваженим Харківського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про притягнення ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до адміністративної відповідальності за ст. 127-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. і закрити провадження у даній справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (м. Київ, вул. Академіка Богомольця, б. 10, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. та витрати зі сплатою судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., а всього 3605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 11.06.2024 року.

СУДДЯ: