Справа № 140/3301/24
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3301/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ у Волинській області), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області №/С 78 від 14.03.2024 про відмову у призначенні дострокової пенсії, за віком згідно з пунктом 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23.12.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення дострокової пенсії за віком, як батьку, що здійснює виховання дитини з інвалідністю згідно пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю права на призначення дострокової пенсії за віком, так як дружина (мати дитини з інвалідністю з дитинства) отримувала пенсію по інвалідності, відтак значить, що право уже використане. Позивач вважає вказані доводи безпідставними, а припинення попередньо призначеної пенсії протиправним.

На підставі наведеного позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини першої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідач 1 у відзиві на позовну заяву заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до п.п. 6 п.2.1 р. II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1566/11846 від 27.12.2005 матерям осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до зазначеного віку, документи про народження дітей (дитини), виховання їх (її) до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю, тяжко хворою дитиною, якій не встановлено інвалідність. У разі звернення за пенсією батька, яким здійснювалось виховання п`ятьох дітей або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, додається заява матері про згоду щодо призначення пенсії батьку або документи, що підтверджують її відсутність (свідоцтво органу державної реєстрації актів цивільного стану (далі-ДРАЦС) про смерть, рішення суду тощо) при призначенні пенсії згідно з пунктом З частини першої статті 115 Закону.

Зазначає, що мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була визнана особою з інвалідністю (загальне захворювання) та отримала пенсію по інвалідності з 03.11.1998 по 30.11.20003 та з 24.06.2019 по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа Пенсійного фонду України від 10.04.2019 №12208/02-12 та відповідно статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має право на різні види пенсії, призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Враховуючи той факт, що мати при житті використала право на призначення пенсії (незалежно від виду) до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону України, батько не має права на призначення дострокової пенсії за віком.

Відповідач 2 у відзиві на позовну заяву просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що для призначення дострокової пенсії позивачу необхідною умовою є непризначення такого виду пенсії матері дитини з інвалідністю.

Однак, при розгляді документів на призначення пенсії, відповідачем 1 встановлено, що дружина заявника (матір дитини з інвалідністю) вже реалізувала право щодо призначення дострокової пенсії.

Згідно листа Пенсійного фонду України від 10.04.2019 №12208/02-12 та відповідно статті 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором. Враховуючи зазначене, якщо мати використала право на призначення пенсії (незалежно від виду) до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону, батько право на призначення дострокової пенсії за віком, не має.

Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для призначення Позивачу дострокової пенсії згідно пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, заперечує позовну вимогу про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити пенсію відповідно до пункту третього частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки предметом даного спору є рішення іншого відповідача.

Наслідком скасування рішення, прийнятого Головним управлінням Пенсійним фондом України в Харківській області за результатами розгляду позовної заяви має бути виникнення саме у цього територіального органу Пенсійного фонду України обов`язку призначити пенсію.

У відповідях на відзив від 17.04.2024 та від 10.05.2024 позивач просив задовольнити позов повністю, з підстав викладених у позовній заяві.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є інвалідом дитинства, що підтверджується доданими до матеріалів справи документами.

ОСОБА_2 була дружиною позивача та матір`ю ОСОБА_3 , та отримувала пенсію по інвалідності по 22.08.2020.

Досягнувши 55 річного віку, позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області з заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-ІV.

Згідно пункту 4.2 (ост. абзац) Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за принципом екстериторіальності документи для призначення пенсії були на правлені на розгляд до ГУ ПФУ в Харківській області, яким і було прийнято рішення від 14.03.2024 №/С 78 про відмову у призначенні пенсії, оскільки матері була призначена пенсія по інвалідності з 03.11.1998 по 30.11.2003 та з 24.06.2019 по 22.08.2020. При цьому у рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить 32 роки 06 місяців 25 днів.

Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії за віком протиправним, позивач звернулася в суд з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України імперативно визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.06.2003 (далі - Закон №1058-ІV), який набрав чинності 01.01.2004, передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону №1058-IV встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 26 Закону 1058-IV встановлено умови призначення пенсії за віком. Зокрема, за загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу, визначеного у даній статті.

Водночас пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства та тяжко хворих дітей, яким не встановлено інвалідність, які виховали їх до досягнення зазначеного віку, - після досягнення віку 50 років та за наявності не менше ніж 15 років страхового стажу. При цьому особами з інвалідністю з дитинства вважаються також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Тобто, за пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV дострокова пенсія за віком призначається одному з батьків за вибором матері у випадку досягнення встановленого віку та наявності відповідного страхового стажу.

Верховним Судом України у постанові від 12.11.2013 у справі №21-373а13 викладено правову позицію щодо застосування положень абзацу 2 пункту 3 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та вказано, що цією нормою закону визначено спеціальне суб`єктивне право батька, як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства.

Таким чином, з аналізу наведених норм права слідує, що матері надається право вибору особи, яка буде одержувати дострокову пенсію за віком: вона сама або батько дітей.

Відповідачами не заперечуються обставини, зазначені позивачем у заяві про призначення дострокової пенсії, а саме наявність відповідного страхового стажу не менше 20 років (страховий стаж позивача - більше 30 років), досягнення відповідного віку 55 років та здійснення позивачем виховання дитини з інвалідністю.

Підставою для відмови у призначенні пенсії стала та обставина, що дружина позивача (мати дитини) отримувала пенсію по інвалідності по дату смерті 22.08.2020.

Однак, судом встановлено, що дружина позивача ОСОБА_2 , є особою з інвалідністю ІІ групи, є матір`ю особи з інвалідністю з дитинства, з 03.11.1998 по 30.11.2003 та з 24.06.2019 по дату смерті 22.08.2020 отримувала пенсію по інвалідності ІІ групи загального захворювання.

Отже, дружині позивача, матері дитини з інвалідністю з дитинства, призначено пенсію раніше встановленого пенсійного віку, за інших підстав (як особі з інвалідністю) ніж ті, які визначені пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV.

В ході судового розгляду встановлено, що своє право на отримання пенсії із підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, мати дитини з інвалідністю з дитинства не використала, надавши згоду на призначення пенсії з цих підстав своєму чоловікові батькові дитини з інвалідністю, який здійснював її виховання.

Абзацом 2 пункту 3 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV визначено спеціальне суб`єктивне право батька, як одного з членів подружжя, що здійснювало виховання дитини-інваліда, на призначення дострокової пенсії за віком, і допустимість реалізації цього права не може ставитися в залежність від реалізації матір`ю свого права на призначення дострокової пенсії за віком, передбаченого іншими нормами законодавства.

А тому, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії за віком як батькові дитини з інвалідністю, оскільки дружиною позивача не було використано можливості призначення пенсії за віком з підстав виховання нею до шестирічного віку особи з інвалідністю з дитинства.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до пункту 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки, в ході розгляду справи суд дійшов до переконання, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії згідно пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за її призначенням звернувся 30.01.2024, тобто звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), відповідно, призначити пенсію слід з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку 23.12.2023.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, дії зобов`язального характеру з врахуванням приписів пункту 4.2 розділу IV Порядку №22-1 має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, який і допустив порушення прав позивача. Ним у цьому випадку є ГУ ПФУ в Харківській області. Підстави для зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області вчиняти дії на відновлення прав позивача відсутні.

Виходячи з наданих статтею 245 КАС повноважень, з метою належного та ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14.03.2024 №/С 78 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (до якого позивач звертався із заявою про призначення пенсії) прийняти рішення про призначення позивачу дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV з 23.12.2023.

Отже, позов належить задовольнити частково.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 14 березня 2024 року №/С 78 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 23 грудня 2023 року.

В задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Харківська область, місто Харків, майдан Свободи, Держпром, під. 3, пов. 2, ідентифікаційний код юридичної особи 14099344).

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826).

Суддя Ф.А. Волдінер