Справа № 520/18991/23
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 р. № 520/18991/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, буд. 12,м. Київ, 01001 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України від 15 червня 2023 р. № 5/Ш/27/1 щодо відмови ОСОБА_1 як особі з інвалідністю II групи внаслідок війни в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому ОСОБА_1 встановлено інвалідність;

- зобов`язати Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності, у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому ОСОБА_1 встановлено інвалідність;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 коп. завдану внаслідок прийняття Міністерством у справах ветеранів України щодо ОСОБА_1 протиправного рішення від 15 червня 2023 р. № 5/111/27/1.1;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 20 000 (двадцяти тисяч) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог, позивач вказав, що ОСОБА_1 як особа з інвалідністю ІІ групи, яка відповідно до пункту 11 частини другої ст. 7 Закону № від 3551-ХІІ та абз. 2 п. 2 Порядку № 336 належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням інваліда війни ІІ групи серії НОМЕР_2 звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги (ОГД) та мав всі законні права та правомірні очікування на призначення та виплату йому ОГД, у зв`язку зі встановленням інвалідності, оскільки у судовому порядку встановлено, що позивач відноситься до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни які визначені п. 11 ч.2 ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту. Однак, відповідачем протиправно відмолено позивачу у виплаті ОГД, у зв`язку з виявленням факту отримання позивачем посвідчення особи з інвалідністю внаслідок з підстав, відмінних від зазначених в пунктах 11-14 частин Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", що суперечить вимогам чинного законодавства та змісту рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 520/5780/2020, яким констатовано, що ОСОБА_1 відноситься до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, які визначені п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради з клопотання підтвердити чи спростувати інформацію про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 відповідно до пункту 11 частини 2 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту". Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради листом від 14.03.2023 № 651/02 повідомило, що позивачу встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі № 520/5780/2020. Міжвідомча комісія розглядаючи подані позивачем документи, з урахуванням інформації наданої Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради не виявила на підставі якого пункту частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" позивачу було встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи. Враховуючи викладене міжвідомча комісія 15.06.2023 прийняла рішення відмовити позивачу в призначенні ОГД у зв`язку з виявленням факту отримання позивачем посвідчення особи з інвалідністю внаслідок з підстав, відмінних від зазначених в пунктах 11-14 частин Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій вказав на безпідставність та необґрунтованість позиції відповідача, яка викладена у відзиві на позов. Так, представник позивача вказав, що відповідач проявив надмірний формалізм та проігнорував подані йому документи, які давали підстави встановити те, на підставі якого саме пункту частини другої ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивачу встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни.

Представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що у відповідності до Порядку № 336, Мінветеранів листом від 24.02.2023 № 1548/4/4.3-23 звернулось до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради з клопотанням підтвердити чи спростувати інформацію про надання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 відповідно до пункту 11 частини 2 статті 7 Закону № 3551-XII. Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради листом від 14.03.2023 № 651/02 повідомило, що позивачу встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни II групина виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі № 520/5780/2020. Пункт, частину і статтю Закону № 3551-XII, відповідно до якого позивачу був наданий статус, Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради вказано не було. Таким чином, міжвідомча комісія розглядаючи подані позивачем документи, з урахуванням інформації наданої Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради не виявила на підставі якого пункту частини другої статті 7 Закону № 3551-ХІІ позивачу було встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни II групи.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 15.06.2015 по 19.12.2017 проходив службу в органах податкової міліції на посаді першого заступника Головного управління ДФС у Харківській області.

З 13.09.2017 по 21.10.2017 позивач знаходився у складі сил та засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Відповідно до довідки МСЕК від 03.05.2018 Серія 12 АЛА № 708262 після первинного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності з 17.04.2018, із причиною інвалідності: "захворювання, так пов`язане з проходження військової служби" .

Після повторного огляду МСЕК згідно довідки від 03.04.2019 серії 12 AAA № 982137 позивачу підтверджено ІІ групу інвалідності з 02.04.2019, із причиною інвалідності: "захворювання, так пов`язане із проходженням військової служби".

Для встановлення статусу особи з інвалідністю внаслідок війни ОСОБА_1 19.03.2020 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради із відповідною заявою. За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 відмовлено у встановленні статусу особи з інвалідністю внаслідок війни.

Позивачем реалізовано своє право на оскарження вказаного рішення суб`єкта владних повноважень.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 520/5780/2020 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у встановленні статусу інваліда війни та видачі посвідчення інваліда війни. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради встановити ОСОБА_1 статус інваліда війни II групи та видати посвідчення інваліда війни II групи.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2020 у справі № 520/5780/2020, апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради задовольнити частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 по справі №520/5780/2020 скасовано в частині розподілу судових витрат про стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч ) грн. 00 коп. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 року по справі № 520/5780/2020 залишено без змін.

03.03.2021 ОСОБА_1 отримав посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Після повторного огляду МСЕК згідно довідки від 07.06.2022 серії 12 ААВ № 326584 ОСОБА_1 підтверджено ІІ групу інвалідності з 07.06.2023 із причиною інвалідності: "захворювання, так пов`язано з проходженням військової служби, безстроково.

02.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Міністра у справах ветеранів України із заявою (вх. № Б-554 від 08.02.2022) про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням заявнику ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, в розмірі 100 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с. 92-95).

Листом від 05.04.2022 № 2415/09/09.3-22 (а.с. 124-125) Міністерство у справах ветеранів України надано відповідь на звернення заявника, в якій ОСОБА_1 повідомлено, що відповідно до пункту 10 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 (далі - Порядок № 336), міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

Також Мінветеранів зазначено, що після надходження уточненої інформацій, на засіданні міжвідомчої комісії будуть розглянуті документи та прийнято відповідне рішення, про що позивача буде повідомлено додатково.

Управлінням соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради листом від 05.08.2022 № 1315/02 (а.с. 126) на запит Мінветеранів від 05.04.2022 № 2416/09/09.3-22 з щодо підстав встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни, повідомлено, що ОСОБА_1

встановлено статус особи з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 520/5780/2020.

З огляду на зазначене, на засіданні комісії Мінветеранів 22.09.2022 розглянуто заяву ОСОБА_1 та прийнято рішення від 22.09.2022 Мінветеранів винесено подані Позивачем матеріали на засідання міжвідомчої

Міжвідомча комісія на своєму засіданні 22.09.2022 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення - протокол від 22.09.2022 № 5, додаток 4) відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з виявленням факту отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, відмінних від зазначених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу V Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02.2021 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143 (а.с. 128-129).

ОСОБА_1 19.01.2023 повторно звернувся до Мінветеранів із заявою від 19.01.2023 (вх. № Б-208 від 25.01.2023) щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного із проходженням військової служби у розмірі 300 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому ОСОБА_1 встановлено інвалідність.

Мінветеранів листом від 27.02.2023 № 1598/1.1/4.3-/23 (а.с. 144-145) повідомлено заявника, що відповідно до пункту 10 Порядку № 336, міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно 20 інших законів, крім Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову в її призначенні.

Також Мінветеранів зазначено, що після надходження уточненої інформації, на засіданні міжвідомчої комісії будуть розглянуті документи та прийнято відповідне рішення, про що позивача буде повідомлено додатково.

Мінветеранів листом від 24.02.2023 № 1548/4/4.3-23 (а.с. 146-147) звернулось до Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради з клопотанням підтвердити чи спростувати інформацію про встановлення ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Листом Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 14.03.2023 №651/02 (а.с. 148) повідомило, що позивачу встановлено статус особи з інвалідністю війни ІІ групи на виконання рішення Харківського окружного адміністративно суду вд 01.07.2020 по справі № 520/5780/2020, яке набрало законної сили 30 грудня 2020 (а.с. 148-149).

У подальшому, 19.05.2023, ОСОБА_1 звернувся до Мінветеранів зі скаргою (а.с. 150-153) на допущену Мінветеранів бездіяльність, яка що полягала у не прийнятті остаточного рішення за результатом поданої ОСОБА_1 заяви від 19.01.2023 про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності, у розмірі 300 кратного мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому заявнику встановлено інвалідність, та прийняти за результатом її розгляду рішення про призначення одноразової грошової допомоги або рішення про відмову у її призначенні.

Міжвідомча комісія на своєму засіданні 15.06.2023 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення № 5/ІІІ/27/1 (а.с. 164) відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з виявленням факту отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, відмінних від значених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу V Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02 2021 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143.

Мінветеранів листом від 28.06.2023 № 5819/1.1/4.2-23 (а.с. 165-166) повідомило ОСОБА_1 про прийняте 15.06.2023 міжвідомчою комісією рішення, а також падало відповідь на скаргу від 19.05.2023.

Позивач, не погодившись з рішенням Мінветеранів № 5/ІІІ/27/1 від 15.06.2023, вважаючи, що така підстава прийняття спірного рішення як виявлення факту отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, відмінних від значених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не відповідає вимогам чинного законодавства та не спростовує право позивача на отримання ОГД у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому ОСОБА_1 встановлено інвалідність.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам у частині правомірності підстав прийняття відповідачем спірного рішення № 5/ІІІ/27/1 від 15.06.2023, суд зазначає наступне.

Міжвідомча комісія з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб діє на підставі Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого наказом Мінветеранів від 26 лютого 2021 року № 43 «Про затвердження Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» затверджено (далі Положення № 43).

Положення № 43 визначає порядок створення, організації та роботи, основні функції та завдання Міжвідомчої комісії.

Згідно з п. 2 розділу І Положення № 43 Міжвідомчу комісію утворює Мінветеранів відповідно до п. 5 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, п. 6 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час надання волонтерської допомоги в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, бойових дій та збройного конфлікту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року № 604, п. 7 Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 336, та п. 3 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які виконували бойове (службове) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з військовими формуваннями інших держав і незаконними збройними формуваннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року № 203.

Одним із основних завдань Міжвідомчої комісії є призначення одноразової грошової допомоги особам, зазначеним у п. п. 11-14 ч. 2 ст. 17 Закону № 3551, у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів (пп.6 п. 1 розділу ІІ Положення № 43).

Серед іншого Міжвідомча комісія має право розглядати документи, надіслані особами, зазначеними в п. п. 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 щодо призначення одноразової грошової допомоги; уточнювати інформацію про осіб, стосовно яких подано документи, заслуховувати пояснення цих осіб, свідків та представників державних органів; приймати рішення про призначення (відмову в призначенні) особам одноразової грошової допомоги, зазначеної у пп.пп.5, 6 п. 1 цього розділу; повертати документи щодо призначення одноразової грошової допомоги у разі, якщо інвалідність не пов`язана з обставинами, визначеними в п. п. 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 (пп.пп.5, 6, 9, 13 п. 2 розділу ІІ Положення № 43

Відповідно до п. 1 розділу V Положення № 43 рішення про призначення одноразової грошової допомоги в разі […] інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання деяких категорій осіб відповідно до Закону № 3551 міжвідомча комісія приймає на підставі поданих […] особами, зазначеними в п. п. 11-14 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, документів, визначених п. п. 7, 8 Порядку № 336.

Згідно з п. 2 розділу V Положення № 43 Міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону № 3551, стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснений запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані такі документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк з дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні за формою, наведеною в додатку 2 до цього Положення.

Відповідно до пп.7 п. 4 розділу V Положення № 43 Міжвідомча комісія відмовляє в призначенні одноразової грошової допомоги, зокрема, у разі виявлення факту призначення особі одноразової грошової допомоги відповідно до Закону (крім випадку, передбаченого абз.6 п. 6 Порядку № 336) або інших законів України.

П. 6 розділу V Положення № 43 передбачено, що рішення міжвідомчої комісії про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги може бути оскаржене в судовому порядку.

Міжвідомча комісія складається з голови, який є представником Міністерства у справах ветеранів України, першого заступника голови, заступника голови, секретаря та інших членів міжвідомчої комісії (п. 1 розділу VІ Положення № 43).

Відповідно до п. 2 розділу VІ Положення № 43 до складу міжвідомчої комісії входять представники Міністерства у справах ветеранів України, Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Національної поліції України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної фіскальної служби України, Державної кримінально-виконавчої служби.

Персональний склад міжвідомчої комісії на підставі пропозицій міністерств, інших центральних органів виконавчої влади чи інших державних органів і представників громадських об`єднань, зазначених у п. 2 цього розділу, затверджується наказом Міністерства у справах ветеранів України (п. 3 розділу VІ Положення № 43).

Відповідно до п. 1 розділу VІІ Положення № 43 формою роботи міжвідомчої комісії є засідання, які проводять щонайменше один раз на місяць (за наявності документів для розгляду).

Згідно з п. 2 розділу VІІ Положення № 43 організацію проведення засідань міжвідомчої комісії здійснює Міністерство у справах ветеранів України.

Рішення міжвідомчої комісії ухвалюються відкритим голосуванням простою більшістю голосів членів міжвідомчої комісії, присутніх на засіданні (п. 5 розділу VІІ Положення № 43).

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 з 15.06.2015 по 19.12.2017 проходив службу в органах податкової міліції на посаді першого заступника ГУ ДФС у Харківській області; з 13.09.2017 по 21.10.2017 позивач знаходився у складі сил та засобів, які залучалися та брали безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей.

ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності внаслідок війни та видано відповідне посвідчення, що, на думку позивача, є достатньою підставою для зобов`язання Мніветеранів призначити позивачу ОГД у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року,

Пунктом 356.1 статті 356 Податкового кодексу України встановлено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені ст.ст.20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Частиною 6 статті 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 року №565-XII, в редакції, яка діяла до 07.11.2015 року, визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

02 липня 2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію" №580-VІІІ, який набрав чинності 07.11.2015. Пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №580-VІІІ визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".

В той же час, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015 № 900- VІІІ, який набрав чинності 29.12.2015, доповнено п.15 розділу ХІ Закону України "Про національну поліцію" №580-VІІІ абзацом третім такого змісту: право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відтак, передбачені в Законі України "Про міліцію" гарантії соціального та правового захисту для працівників міліції продовжують поширювати свою дію на працівників податкової міліції та реалізуються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію".

У зв`язку з внесенням змін до статті 23 Закону України "Про міліцію", Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 850 від 21.10.2015, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі по тексту - Порядок №850).

Пунктом 2 постанови №850 визначено те, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. № 208-VІІІ «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі № 520/4623/2020 встановлено, що інвалідність ІІ групи ОСОБА_1 встановлено 03.05.2018 року з 17.04.2018 року, про що свідчать наявні в матеріалах справи копії довідок Харківської обласної МСЕК серії 12 ААА №708262 від 03.05.2018 року та серії 10 ААА № 017570 від 03.05.2018 року. Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у позивача виникло саме з цієї дати.

Враховуючи, що право на отримання допомоги у позивача виникло після набрання чинності Законом № 208-VIII, суд дійшов висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню Закон України «Про міліцію» в редакції зі змінами, внесеними Законом України від 13 лютого 2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» та постанова Кабінету Міністрів України №850, якими встановлено, що грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції ІІ групи інвалідності, в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з підпунктом 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Згідно з частиною 7 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII (далі - Закон №3551-XII) особам, зазначеним у пунктах 11-14 частини другої статті 7 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку з встановленням інвалідності у розмірі, визначеному підпунктом «б» пункту 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Якщо особа у зв`язку з встановленням інвалідності одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією частиною, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів України, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 11-13 частини другої статті 7 Закону №3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа:

- військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України та стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також працівників підприємств, установ, організацій, які залучалися до забезпечення проведення антитерористичної операції, до забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції безпосередньо в районах та у період її пров

- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, за умови, що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

- осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах її проведення у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, і виконували завдання антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що особа має право на отримання ОГД у разі отримання нею одного зі статусів, які перелічені у пунктах 11-13 частини другої статті 7 Закону №3551-XII.

Як встановлено судом вище, Міжвідомча комісія на своєму засіданні 15.06.2023 розглянула заяву ОСОБА_1 та прийняла рішення № 5/ІІІ/27/1 (а.с. 164) відмовити в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з виявленням факту отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, відмінних від значених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу V Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02 2021 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143.

З листів УПСЗН Шевченківського району ХМР від 05.08.2022 № 1315/02 та від 14.03.2023 № 651/02 (а.с. 126, 148), встановлено, що статус інваліда війни ІІ групи ОСОБА_1 встановлено саме на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 520/5780/2020, а не тому що позивач відноситься до кола осіб з інвалідністю внаслідок війни, які перелічені у пунктах 11-13 частини другої статті 7 Закону №3551-XII.

Тобто така підстава отримання позивачем статусу інваліда війни ІІ групи як рішення суду, на думку відповідача, відрізняється від підстав зазначених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551, тому, як вважає відповідач, позивач не відноситься до кола осіб з інвалідністю внаслідок війни, які мають право на отримання ОГД.

При цьому, як зазначив представник відповідача у запереченнях на відповідь на відзив, позивачу потрібно звернутися до Харківського окружного адміністративного суду із заявою за нововиявленими обставинами, у зв`язку із тим, що суд ухвали рішення у справі № 520/5780/2020 про встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни групи та видачі позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни II групи, але не було зазначено відповідно до якого пункту йому встановлено статус особи інвалідністю внаслідок війни II групи.

Суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки у мотивувальній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.07.2020 у справі № 520/5780/2020, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, констатовано, що ОСОБА_1 відноситься до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, які визначені п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551 (а.с. 105), з огляду на що підтверджено право ОСОБА_1 на отримання статусу особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни (інваліда війни).

На виконання вказаного рішення суду 03.03.2021 ОСОБА_1 отримав посвідчення особи з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відтак, суд приходить до висновку, що факт отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни на виконання рішення суду не нівелює віднесення позивача до числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, які визначені п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551, а відтак використана відповідачем підстава для відмови позивачу у виплаті ОГД є безпідставною, застосованою з надмірним формалізмом внаслідок поверхневого з`ясування обставин, у зв`язку з чим підлягає скасуванню рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України від 15 червня 2023 р. № 5/Ш/27/1 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з виявленням факту отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, відмінних від значених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу V Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02 2021 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143.

Водночас, суд вважає за необхідне надати оцінку праву позивача на отримання ОГД.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року №336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) (далі - Порядок №336).

У пункті 2 Порядку №336 зазначені особи, які є одержувачами одноразової грошової допомоги.

Згідно підпункту 4 Порядку №336, у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.

Поряд з цим, з системи Діловодство спеціалізованого суду встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 у справі № 520/4623/2020, адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області (61057,м. Харків, вул. Пушкінська, 46), Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8), Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська пл., 8) про визнання протиправними відмови, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Державної фіскальної служби України ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, оформлену листом від 13.03.2020 року за № 696/7/99-99-04-04-02-17.

Зобов`язано Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області надіслати до Державної фіскальної служби України висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України затвердити висновок про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У межах даної справи № 520/18991/23 судом, з метою з`ясування обставин фактичного отримання/неотримання ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року по справі № 520/4623/2020 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, скеровано до ОСОБА_1 , Державної фіскальної служби України (Львівська площа, буд. 8, м.Київ, 04053, адреса для листування з головою ліквідаційної комісії з реорганізації Державної фіскальної служби - вул. Хорива, 15/8, м. Київ, 04071, а/с № 90)", Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України ухвалу від 22.02.2024.

Так, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2024 у справі № 520/18991/23, зобов`язано ОСОБА_1 , Державну фіскальну службу України (Львівська площа, буд. 8, м.Київ, 04053, адреса для листування з головою ліквідаційної комісії з реорганізації Державної фіскальної служби - вул. Хорива, 15/8, м. Київ, 04071, а/с № 90)", Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України надати документально підтверджені пояснення щодо обставин фактичного отримання/неотримання ОСОБА_1 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року по справі № 520/4623/2020 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Вказане рішення суду отримано ДФС/головою комісії з реорганізації ДФС України 11.03.2024, що підтверджується рекомендованим поштовим відправленням, однак доказів виконання вимог ухвали суду від 22.02.2024 у справі № 520/18991/23, суб`єктом владних повноважень до суду не направлено.

Мінветеранів на виконання вимог ухвали суду від 22.02.2024 у справі № 520/18991/23 скеровано до суду пояснення (вх. № 01-26/21937/24), в яких повідомлено суд, що Мінветеранів листом від 10.02.2022 № 1619/02/09.1-22 зверталось до ліквідаційної комісії Державної фіскальної служби України з проханням надати інформацію про призначення та виплату (відмову у виплаті) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності під час безпосередньої участі в антитерористичній операції. Однак відповіді Мінветеранів так і не отримало.

Представник позивача 28.022.2024 надіслав до суду заяву на виконання ухвали суду від 22.02.2024 у справі № 520/18991/23, в якій вказав, що у зв`язку з неотриманням згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року по справі № 520/4623/2020 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 2 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ Про міліцію перехідних положень Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, наприкінці 2022 року представником позивача, адвокатом Романченко В.В., вживалися заходи щодо направлення адвокатського запиту до Державної фіскальної служби України з метою з`ясування стану та термінів здійснення виплати зазначеної одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Втім, вказаний лист, яким відправлявся адвокатський запит, повернувся представнику за зворотною адресою та на самому листі працівниками служби поштового зв`язку щодо одержувача листа було поставлено відмітку ліквідовано. Як станом на час звернення до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги та на дату подання до Харківського окружного адміністративного суду адміністративного позову у цій судовій справі № 520/18991/23, так і станом на дату подання цієї заяви ОСОБА_1 не отримував на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року по справі № 520/4623/2020 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому IІ групи інвалідності в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 2 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ Про міліцію, перехідних положень Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Саме з вказаних причин (у зв`язку з неотриманням згідно з рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року по справі № 520/4623/2020 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму), як зазначено представником позивача у заяві від 28.02.2024, ОСОБА_1 здійснено звернення до Міністерства у справах ветеранів України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму у зв`язку з встановленням інвалідності.

Водночас, як встановлено судом вище, згідно з підпунктом 4 Порядку № 336 у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором одержувача одноразової грошової допомоги.

Тобто, законодавством передбачено для одержувача одноразової грошової допомоги право вибору підстави її виплати у разі коли одержувачі одноразової грошової допомоги одночасно мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом № 3551-ХІІ, та одноразової грошової допомоги відповідно до інших законів, а норми Порядку № 336 у своїй сукупності вказують на те, що одноразова грошова допомога згідно з частиною сьомою статті 13 Закону № 3551-ХІІ може бути призначена лише у тому випадку, якщо особа не реалізувала свого права на одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена постановах від 12.04.2023 у справі № 440/2563/22, від 30.05.2023 у справі № 640/9709/19, від 20.06.2023 у справі № 640/32345/21, від 10.01.2024 у справі № 640/2151/21.

Поряд з цим, суд враховує, що принцип правової визначеності у правовідносинах, пов`язаних з отриманням одноразової грошової допомоги полягає у тому, що скориставшись таким правом, зокрема, відповідно до Закону № 580, особа позбавлена можливості у майбутньому повторно претендувати на отримання такого ж виду соціальної допомоги, як одноразова грошова допомога відповідно до інших законів, зокрема, Закону № 3551.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 шляхом звернення до суду у межах справи № 520/4623/2020 уже було реалізовано його право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності ІІ групи в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, що свідчить про обрання позивачем на власний розсуд бажаної для нього ОГД.

При цьому, законодавцем не передбачено можливості звернення особи до Мінветеранів з метою отримання ОГД у розмірі 300 прожиткових мінімумів відповідно до ч.7 ст. 13 Закону № 3551-ХІІ у разі не виплати суб`єктом владних повноважень ОГД в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму згідно перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку № 850, право позивача на яку підтверджено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Водночас, не виконання суб`єктом владних повноважень рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2020 року по справі № 520/4623/2020 в частині виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі 200- кратного прожиткового мінімуму згідно перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку № 850 є свідченням недотримання суб`єктом владних повноважень обов`язкового до виконання вказаного вище судового рішення, та, відповідно, надають можливість позивачу реалізувати своє право на застосування до суб`єкта владних повноважень переліку примусових механізмів виконання судового рішення як в рамках КАС України, так і згідно Закону України Про виконавче провадження.

Доказів того, що Державна фіскальна служба України відмовила позивачу у затвердженні висновку про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності в розмірі 200 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до вимог частини шостої статті 23 Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію" перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850, матеріали справи також не містять.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню у частині визнання протиправним та скасування рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України від 15 червня 2023 р. № 5/Ш/27/1 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з виявленням факту отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, відмінних від значених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу V Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02 2021 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143.

Відтак, належним способом відновлення порушення прав позивача є зобов`язання Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності, у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому ОСОБА_1 встановлено інвалідність.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Також представник позивача заявив клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в сумі 20000 (двадцять тисяч) грн. 00 коп.

Представник відповідача через канцелярію суду (а.с. 195) надав заперечення на клопотання позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на їх не співмірність, не пропорційність та необґрунтованість.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню позивача, суд зазначає наступне.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано та судом досліджено: договір про надання правової допомоги б/н від 28.06.2023, ордер на надання правничої правової допомоги серії АЕ № 1211772 та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю представника позивача № 2461, акт б/н приймання - передачі надання послуг від 04.10.2023 відповідно до Договору про надання правової допомоги на загальну суму 20000 грн., рахунок на оплату № 40 від 05.07.2023 на суму 20000 грн., детальний опис послуг, та копію квитанції за сплату юридичних послуг від 05.07.2023року на суму 20000 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та адвокатським об`єднанням "НЕОФЕЛІС ЛО ГРУП" укладено договір №б/н від 28.06.2023 року про надання правової допомоги.

Відповідно до умов договору адвокатське об`єднання зобов`язується надавати правову допомогу Клієнту, пов`язану з визнанням протиправним га скасуванням рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України від 15 червня 2023 р. № 5/ІІІ/27/ 1 щодо відмови Клієнту як особі з інвалідністю II групи внаслідок війни в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а також стягнення моральної шкоди спричиненої прийняттям протиправного рішення, на умовах та в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору.

Пунктом 3.2.1 Договору визначено, що за надання правової допомоги за цим Договором Клієнт сплачує гонорар відповідно до наданих Адвокатським об`єднанням рахунків.

Пунктом 3.2.2. Договору визначено, що гонорар сплачується клієнтом на умовах попередньої оплати.

Пунктом 3.2.3. Договору визначено, що розмір гонорару не залежить від досягнутих Адвокатським об`єднанням результатів надання правової допомоги.

Пунктом 3.2.4. Договору визначено, що гонорар сплачується в безготівковій формі на вказані банківські реквізити Адвокатського об`єднання.

Пунктом 3.2.5. Договору визначено, що до суми гонорару не входять фактичні витрати, понесені Адвокатським об`єднанням під час надання правової допомоги, оплата роботи фахівців, чиї висновки запитуються Адвокатським об`єднанням, перекладу та нотаріального посвідчення документів тощо.

Пунктом 3.2.6. Договору визначено, що оплата фактично понесених витрат здійснюється шляхом авансування або оплати по факту з урахуванням принципів пропорційності, розумності та справедливості.

Таким чином, загальна вартість Договору визначається, як сума вартості правової допомоги у вигляді гонорару, наданої відповідно до погоджених сторонами замовлень. За результатами надання правової допомоги відповідно до Договору Адвокатське об`єднання видало Позивачу рахунок, із зазначенням суми, що підлягає оплаті.

Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг та детального опису від 04.10.2023 року до Договору про надання правової допомоги від 28.06.2023 року адвокатом на користь клієнта надано обсяг юридичних послуг, вартість яких сумарно складає 20000 грн.

Відповідно до копії квитанції № 49909277 від 05.07.2023 року позивач, виконав своє зобов`язання за договором та сплатив суму гонорару у розмірі - 20000 грн.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 134 КАС України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Положеннями частини третьої статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, витрати на правничу допомогу адвоката мають бути: пов`язаними з конкретною справою; співмірними із: складністю справи, що визначається предметом спору, обсягом дослідження доказів, тривалістю розгляду справи, тощо; ціною позову; обсягом наданих послуг, що має бути підтверджено актами наданих послуг, актами виконаних робіт, тощо; витраченим часом адвоката на надання правничої допомоги; підтверджені належними доказами, а саме: квитанцією до прибуткового касового ордера, платіжним дорученням з відміткою банку або іншим банківським документом, касовим чеком, тощо.

У відповідності статті 30 Закону № 5076-VI порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд приймає до уваги, що у тексті договору не зазначено фіксованого розміру гонорару або вартості погодинної оплати послуг представника, представником позивача не надано до суду доказів на підтвердження того, яким чином та на підставі яких критеріїв Адвокатським об`єднанням визначається розмір встановленого Клієнту гонорару, зокрема виходячи із врахування складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката або будь-які інші обставини, із зрозумілим обґрунтованим переліком їх вартості.

Так, представником позивача надано до суду докази сплати гонорару адвоката позивачем, у сумі 20000 грн. Тому, у суду відсутня можливість встановити понесення позивачем інших витрат на правничу допомогу.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, з урахуванням того, що такі витрати понесені фактично, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, з огляду на те, що представником позивача не було надано інформації про вартість погодинної тарифної ставки працівників Адвокатського об`єднання, що, відповідно, створює перешкоди щодо підтвердження співмірності часу витраченого адвокатом відповідно до його кваліфікації до ціни заявленого гонорару, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000, 00 грн., враховуючи також обставини частково задоволення позовних вимог та запереченню відповідача проти клопотання представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Щодо клопотання позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 100000, 00 грн, яке мотивовано тим, що позивач втратив довіру до органів державної влади, постійно під час здійснення контакту з представниками органів державної клади відчуває занепокоєння про можливість вкотре стати жертвою чергового порушення його прав.

Вирішуючи справу, суд виходи з того, що за статтею 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у:

фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною першою статті 1166 ЦК передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частиною першою статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Верховний Суд вказує, що загальною підставою відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Протиправна поведінка може виявлятися у прийнятті особою неправомірного рішення або у неправомірній поведінці. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди. Відповідальність настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє особу від відповідальності.

У той же час спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органів державної влади визначені статтями 1173, 1174 ЦК. При цьому в таких випадках шкода відшкодовується державою лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Згадані статті ЦК є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу; наявність шкоди; причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

І доводити наявність цих умов має позивач, який звертається з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК.

Водночас, згідно з положеннями статті 49 Закону «Про судоустрій і статус суддів» суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку. За шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом.

Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 29 лютого 2024 року у справі № 205/818/23 наголосив та тому, що учасники справи мають передбачені процесуальним законом права та обов`язки, а обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог і заперечень. Тож саме на позивача покладено обов`язок довести, якими саме діями йому завдано моральну шкоду, в чому вона полягає та з яких міркувань він виходив, визначаючи її розмір.

Гарантоване статтею 55 Конституції і конкретизоване у законах право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення моральної шкоди, у зв`язку з його недоведеністю, оскільки до матеріалів справи позивачем не надано достатніх та належних доказів обставин, які б свідчили про заподіяння йому моральних страждань внаслідок оскаржуваного рішення відповідача, наслідки таких страждань та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судові витрати не підлягають розподілу у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, оскільки позивач відноситься до осіб з інвалідністю ІІ групи.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України (пров. Музейний, буд. 12,м. Київ, 01001 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнання протиправним та скасувати рішення Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України від 15 червня 2023 р. № 5/Ш/27/1 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з виявленням факту отримання ОСОБА_1 посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни з підстав, відмінних від значених в пунктах 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до підпункту 2 пункту 4 розділу V Положення про міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого наказом Міністерства у справах ветеранів України від 26.02 2021 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16.04.2021 за № 521/36143.

Зобов`язати Міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту Міністерства у справах ветеранів України () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 7 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 II групи інвалідності, у розмірі 300 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому ОСОБА_1 встановлено інвалідність.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання УБД та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб Міністерства у справах ветеранів України ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.С.Мороко