Справа № 620/3657/24
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року м.Чернігів Справа № 620/3657/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та просить:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення № 68 від 01.03.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувавши до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 13.04.1995 по 27.11.2001 згідно довідки № 27 від 08.12.2001, з 08.01.2007 по 14.12.2012 згідно довідки № 76 від 20.12.2012 та період навчання в ДТСААФ з 16.11.1981 по 08.05.1982 згідно довідки від 26.01.2024 № 14 та повторно розглянути мою заяву від 22.02.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Ухвалою судді від 15.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує таке.

22.02.2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачем подано заяву про призначення пенсії за віком встановленого зразка.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області позивачу надано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 01.03.2024 № 68 (далі - Відповідач) про відмову у призначенні пенсії.

Підставою відмови у рішенні зазначено, що його страховий стаж становить 19 років 02 місяці 23 дні.

До страхового стажу не враховано періоди роботи з 13.04.1995 по 27.11.2001 згідно довідки № 27 від 08.12.2001 та з 08.01.2007 по 14.12.2012 згідно довідки № 76 від 20.12.2012, оскільки російська федерація з 01.01.2023 припинала участь в Угоді, та не враховано період навчання в ДТСААФ 16.11.1981 по 08.05.1982, згідно довідки від 26.01.2024 № 14, оскільки ДТСААФ є масовою організацією працівників і не відноситься до закладів передбачених статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі по тексту також - Закон №1058-IV).

За змістом частини 2 статті 4 Закону № 105 8-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до приписів пункту 3 Порядку №637 страховий стаж підтверджується довідками про період роботи або довідками про заробітну плати.

На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано довідку № 27 від 08.12.2001 видану ООО «МКЦ Лидер», згідно якої вбачається, що він дійсно працював з 13.04.1995 по 27.11.2001 та отримував заробітну плату та довідку № 76 від 20.12.2012 видану ООО «МКЦ Лидер», згідно якої вбачається, що він дійсно працював з 08.01.2007 по 14.12.2012 та отримував заробітну плату.

Зазначені довідки містять підписи відповідальних осіб, печатку підприємства, дату видачі та номер довідки, бланк підприємства, підстава видачі (первинні документи) довідки-особові рахунки за 1995-200Ір.р. та за 2007 - 2012р.р.

Отже дані довідки є належними доказами у справі та повинні враховуватися Відповідачем при призначенні пенсії.

Крім того відповідно до п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058- IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 07 липня 2014 року) довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що за загальним правилом підставою для проведення розрахунку/перерахунку пенсії є документи про нарахування заробітної плати. Видача довідок про заробітну плату проводиться підприємством, відповідно до первинних документів за нормативними документами, які дійсні на момент видачі довідки.

Згідно, з положеннями підпункту 2 пункту 2.1 Порядку подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22- 1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2021 № 33- 1) (далі - Порядок) передбачено, що особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, а за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, що призначають пенсію, від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку, особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав- учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами.

Таким чином, з дня запровадження в російській федерації сплати страхових внесків, в довідках зазначено про утримання відповідних внесків із моєї заробітної плати до органів Пенсійного фонду російської федерації.

Відповідно до п. д) ч. З ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» До стажу роботи зараховується також, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Однак, всупереч зазначеним вимогам закону Відповідач не враховує період навчання Позивача у ДТСААФ 16.11.1981 по 08.05.1982 згідно довідки від 26.01.2024 № 14, оскільки ДТСААФ є масовою організацією.

У довідці зазначено, що позивач дійсно навчався в Прилуцькій автомобільній школі ТСО України на курсах підготовки водіїв категорій «С» з 16.11.1981 по 08.05.1982.

В довідці зазначена підстава, первинні документи, книга наказів за 1981- 1982 рік, книга видачі свідоцтв за 1982 рік.

Крім того в довідці зазначено, що автомобільна школа ТСО України має статус навчального закладу, що підпадає під дію п. д) ч. З ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Від так, суд констатує, що зазначені довідки дають підставу зробити висновок, що позивач дійсно, у спірний період працював у зазначеному підприємстві, отримував заробітну плату, на яку нараховувались та сплачувались обов`язкові платежі.

Наявність міжнародної угоди, якою врегульовано питання пенсійного забезпечення осіб, які працювали свого часу в російській федерації (врахування стажу та заробітку), спростовує доводи відповідача щодо необхідності перевірки довідки про заробітну плату чи стаж на достовірність їх видачі.

Таким чином, можливість врахувати при призначенні пенсії стаж та заробіток, отриманий за межами України, залежить від сплати страхових внесків до Пенсійного фонду за цей період.

Крім того, на час видачі довідок, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 діяла та стаж набутий був до припинення участі в Угоді.

З викладеного вище, вбачається протиправність дій Відповідача, яка полягає в не зарахуванні стажу при призначенні пенсії та порушення ч.З ст.46 Конституції України, статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

За таких обставин, суд відхиляє доводи Відповідача з приводу скасування Угоди (зокрема, в даній справі країною-агресором) щодо підстав не зарахування періодів роботи, які дають право на призначення/обрахунок пенсії за віком.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Чинними міжнародними угодами визначено взаємне зарахування стажу роботи, набутого у країні - учасниці угоди відповідно до законодавства країни- роботодавця. Сам факт офіційного працевлаштування підтверджується записами в довідках.

Отже, доводи про те що Угода з 01.01.2023 країною-агресором скасована, як підстава у відмові в призначенні пенсії, є протиправним, оскільки покладають на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар.

За таких підстав, я вважаю, що рішення Відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд, керуючись положеннями статті 139 КАС України, враховуючи задоволення позову повністю, вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення № 68 від 01.03.2024 Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувавши до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 13.04.1995 по 27.11.2001 згідно довідки № 27 від 08.12.2001, з 08.01.2007 по 14.12.2012 згідно довідки № 76 від 20.12.2012 та період навчання в ДТСААФ з 16.11.1981 по 08.05.1982 згідно довідки від 26.01.2024 № 14 та повторно розглянути мою заяву від 22.02.2024 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2024 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ