Справа № 120/16093/23
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/16093/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Слободонюк Михайло Васильович

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

11 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради у якій просила суд визнати неправомірними дії Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради і зобов`язати Вінницьку міську раду (департамент адміністративних послуг) вчинити дії згідно постанови Кабінету Міністрів України № 399 від 13.05.2020 про перевід з житлового в садовий будинку за адресою АДРЕСА_1 і внести відповідні зміни в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 14.02.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14.02.2024 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на підставі її заяви рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 04.02.2016 №215 будинок по АДРЕСА_1 із садового переведено в житловий. Позивач вказує, що у зв`язку із внесенням змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, садовий будинок змінив цільове призначення на житловий, однак земля залишилась із цільовим призначенням під садівництво, що створює законодавчі розбіжності та перешкоджає у здійсненні нотаріальних дій з даним будинком. У зв`язку із цим позивач 30.06.2023 звернулась до відповідача із заявою, у якій просила на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 399 від 13.05.2020 її житловий будинок по АДРЕСА_2 перевести з житлового в садовий і таким чином прибрати правову невідповідність цільового призначення землі та будинку на ній. Однак, листом від 14.07.2023 відповідач відмовив їй у задоволенні вказаної заяви з тих підстав, що переведення житлового будинку в садовий будинок чинним законодавством не передбачено, та зробити відповідні зміни в Державному реєстрі речових прав немає правових підстав. Таким чином, відповідач не виконав приписів Постанови Кабінету Міністрів України №399 від 13.05.2020 та не вніс зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про переведення її житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в садовий будинок.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що відповідно до рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №28198068 від 11.02.2016 внесено зміни до запису про нерухоме майно, на підставі заяви гр. ОСОБА_1 , а саме переведено садовий будинок в АДРЕСА_3 з садового будинку в житловий будинок. Згідно із відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власником житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 . Відповідач звертає увагу суду, що на теперішній час питання переведення житлового будинку в садовий чинним законодавством не передбачено.

Відповідач наголошує на тому, що відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку переведення дачних і садових будинків, по відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 29.04.2015 рішення про переведення є підставою для внесення відповідних змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством. Вищевказаний абзац Порядку на підставі постанови Кабінету Міністрів України №399 від 13.05.2020 викладено в новій редакції: рішення про переведення є підставою для використання дачних і садових будинків як житло, зокрема для реєстрації місця проживання. Однак на переконання відповідача, внесення змін до Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у житлові будинки не є підставою для внесення відповідних змін щодо скасування рішення державного реєстратора.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 03.04.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на підставі заяви позивача та доданих до неї документів, рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №215 від 04.02.2016 "Про переведення садових будинків у жилі будинки", садовий будинок АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , переведено з садового будинку в житловий будинок.

11.02.2016 за заявою позивача та на підставі рішення державного реєстратора від 11.02.2016 №28198068, внесено зміни до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про нерухоме майно, а саме переведено садовий будинок в АДРЕСА_3 в житловий будинок.

Згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 19.07.2018 № 1524 «Про присвоєння адрес об`єктам нерухомого майна» присвоєно адресу житловому будинку на бувших землях Агрономічної сільської ради, CT «Комунальник-1» по вулиці Місячній, земельна ділянка НОМЕР_1 гр. ОСОБА_1 , розташованому на земельній ділянці площею 0,0582 га кадастровий №:01:001:0470 м. Вінниця, АДРЕСА_1 .

На переконання позивача у зв`язку із внесенням змін в Державний реєстр речових прав садовий будинок змінив цільове призначення на житловий, однак земля залишилась із цільовим призначенням під садівництво, що створює законодавчі розбіжності та перешкоджає їй належним чином розпоряджатись своїм будинком.

Тому, 07.11.2022, 28.11.2022 та 30.06.2023 позивач зверталась до Вінницької міської ради із заявами у яких просила на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 399 від 13.05.2020 її житловий будинок по АДРЕСА_2 ) перевести з житлового в садовий і таким чином прибрати правову невідповідність цільового призначення землі та будинку на ній.

Однак, листами від 17.11.2022 №Ф/01/142612/01-04, від 06.12.2022 №Ф/01/148970/01-04 та від 14.07.2023 №Ф/01/56420/01-04 Департамент адміністративних послуг Вінницької міської ради відмовив позивачу у задоволенні її заяв з тих підстав, що збудований нею садовий будинок по АДРЕСА_1 переведений в житловий, а переведення житлового будинку в садовий будинок чинним законодавством не передбачено.

При цьому, позивач з такою позицією відповідача не погоджується та вважає, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 399 від 13.05.2020 відповідач має право внести зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про переведення її житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в садовий будинок. У зв`язку із цим, позивач звернулась до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством не передбачено переведення житлового будинку в садовий як і не передбачено автоматичного відновлення попереднього правового стану цього будинку у відомостях Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст. 4 Житлового кодексу України (ЖК України) встановлено, що житловий фонд включає: жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать державі (державний житловий фонд); жилі будинки і жилі приміщення в інших будівлях, що належать колгоспам та іншим кооперативним організаціям, їх об`єднанням, профспілковим та іншим громадським організаціям (громадський житловий фонд); жилі будинки, що належать житлово-будівельним кооперативам (фонд житлово-будівельних кооперативів); жилі будинки (частини будинків), квартири, що належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд); квартири в багатоквартирних жилих будинках, садибні (одноквартирні) жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях усіх форм власності, що надаються громадянам, які відповідно до закону потребують соціального захисту (житловий фонд соціального призначення).

Згідно зі ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ст. 81 ЖК України громадяни відповідно до закону мають право на переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Рішення про переведення дачних і садових будинків у жилі будинки приймається відповідними органами місцевого самоврядування.

На виконання вимог ст. 81 ЖК України Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 29.04.2015р. №321, якою затверджено Порядок переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки (Порядок №321).

Відповідно до п. 2 Порядку №321 переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у жилі будинки здійснюється безоплатно органами місцевого самоврядування села, селища, міста, з якими відповідні дачні поселення та садівничі товариства пов`язані адміністративно або територіально.

Згідно із п. 3 Порядку №321 для переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок громадянин, який є його власником, або уповноважена ним особа (далі - власник) подає до виконавчого органу сільської (селищної, міської) ради, а у разі, коли в сільській раді виконавчий орган не утворено, - сільському голові (далі - уповноважений орган) заяву за формою згідно з додатком 1, до якої додаються: - копія документа про право власності на дачний чи садовий будинок, засвідчена в установленому порядку; - письмова згода співвласників (за наявності) на переведення такого будинку в жилий; - звіт про проведення технічного огляду дачного чи садового будинку з висновком про його відповідність державним будівельним нормам за формою згідно з додатком 2.

Відповідно до п. 4 Порядку №321 за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів уповноважений орган протягом місяця з дня їх надходження приймає рішення про переведення дачного чи садового будинку у жилий будинок або про відмову в такому переведенні.

На підставі заяви позивача рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №215 від 04.02.2016 «Про переведення садових будинків у жилі будинки», садовий будинок АДРЕСА_3 , переведено з садового будинку в житловий будинок.

Частиною 2 пункту 5 Порядку №321 (в редакції чинній на момент прийняття рішення про переведення садового будинку позивача в житловий) було передбачено, що рішення про переведення є підставою для внесення відповідних змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному законодавством.

Надалі вказаний абзац Порядку на підставі постанови Кабінету Міністрів України №399 від 13.05.2020 викладено в новій редакції: "рішення про переведення є підставою для використання дачних і садових будинків як житло, зокрема для реєстрації місця проживання".

Позивач вважає, що оскільки постановою Кабінету Міністрів України №399 від 13.05.2020 внесені відповідні зміни, то вона має право на скасування рішення державного реєстратора та переведені її будинку з житлового в садовий.

Однак, такі висновки позивача помилкові, адже сам факт внесення змін до Порядку переведення дачних і садових будинків, що відповідають державним будівельним нормам, у житлові будинки не є підставою для внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування рішення державного реєстратора.

Процедура скасування записів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) здійснюється із дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015№1 127, а також щодо технічної можливості скасування запису - пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 (зі змінами), та здійснюється виключно у випадках, передбачених законом.

Щодо посилань позивача на те, що Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" від 26.10.2011 №1141 зі змінами, які внесені Постановою №399, передбачено, що у разі скасування рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав у такому Реєстрі проводиться зміна шляхом редагування відповідного запису з метою приведення його у стан, що існував до прийняття такого рішення та проведення відповідних реєстраційних дій, суд першої інстанцій вірно вказав, що такий порядок стосується саме процедури внесення записів про скасування державної реєстрації, яка здійснюється лише виключно у випадках передбачених законом.

При цьому, чинним законодавством не передбачено переведення житлового будинку в садовий, а відтак і правових підстав для внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування рішення державного реєстратора із наведених позивачем мотивів немає.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.