Справа № 212/5128/24
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/5128/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н., за участі секретаря судового засідання Годунової В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 239 від 03.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП

встановив:

В травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 239 від 03.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 239 від 03.05.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн за порушення юридичною особою правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та недбале зберігання військово-облікових документів, як особу відповідальної за ведення військового обліку на підприємстві, що повністю суперечить посадовій інструкції головного спеціаліста відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Криворізького міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Лопатинського А.В., а посвідчення офіцеру запасу медичної служби ОСОБА_1 було здано в РТЦК за вимогою відділення офіцерів запасу і кадрів. Повістка від 29.03.2024 року про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 була складена, підписана та засвідчена печаткою РТЦК на АДРЕСА_1 невстановленою особою, яка не працює у відділенні офіцерів запасу, не є начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , не має право підписувати повістки, використовувати печатку РТЦК чи вчиняти будь-які інші дії від імені юридичної особи. Позивач вважає необґрунтованою вказану постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 239 від 03.05.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУПАП у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн, та просив суд її скасувати за відсутності підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, як особи відповідальної за ведення військового обліку на підприємстві.

Ухвалою суду від 22 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на виправлення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 05 червня 2024 року позивачу поновлено строк звернення до суду з позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, визначеними ст. 269-271 КАС України, з урахуванням положень ст. 286 КАС України, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи та з процесуальних питань.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Приписами частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Суд, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

Так, відповідно до копії Постанови № 239 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 03 травня 2024 року, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн через те, що: «29.03.2024 року військовозобов?язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під особистий підпис отримав повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 з терміном прибуття - 02.04.2024 на 08:30 годин. Проте у встановлений термін військовозобов?язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини не явки не повідомив. Будь-яких інших відомостей про себе не надавав.

Відповідно до пункту 3 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів які встановлені в Додатку №2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, призовники, військовозобов?язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

У зв?язку з тим, що військовозобов?язаний ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строки які були встановлені у отриманої ним під особистий підпис повістці, а саме: частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Абз. 2 пункту 1 Правил обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів які встановлені в Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487, абз. 1 п. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» № НОМЕР_1 від 22.08.1981 року, за що передбачено відповідальність відповідно до ч. 2 ст. 210-1 КУпАП». (а.с. 41-43)

З наданої до суду копії Протоколу № 234 про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2024 року, складеного офіцером відділення офіцерів запасу і кадрів ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також вбачається, що 29.03.2024 року військовозобов?язаний ОСОБА_1 під особистий підпис отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 з терміном прибуття - 02.04.2024 на 08:30 годин. Проте у встановлений термін військовозобов?язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув. Відомостей щодо поважних причин не явки не надав.

ОСОБА_1 було роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, а також права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, повідомлено про те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год 00 хв 03 травня 2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , каб. №306, що також підтверджується підписом особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с. 44-46)

У вказаному Протоколі № 234 від 30.04.2024 року містяться також пояснення та зауваження ОСОБА_1 щодо змісту протоколу, з яких вбачається, зокрема те, що при заповнені повістки представником ІНФОРМАЦІЯ_4 по АДРЕСА_1 ) навпроти житлового будинку ОСОБА_1 29.03.2024 року, ОСОБА_1 було декілька разів запропоновано представнику ІНФОРМАЦІЯ_4 вписати його військове звання та ВОС у повістку, але при отриманні заповненої повістки ОСОБА_1 побачив, що представниками ІНФОРМАЦІЯ_4 не були внесені усі дані з наданого ОСОБА_1 посвідчення офіцера запасу. Повістка від 29.03.2024 року була сприйнята ОСОБА_1 як підробка. (а.с. 46)

Згідно з копією тимчасового посвідчення офіцера запасу №550 від 10.09.2012 року, виданого ОСОБА_1 , останній взятий на військовий облік осіб офіцерського запасу в ІНФОРМАЦІЯ_5 , військове звання лейтенант. (а.с. 13)

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Із початком широкомасштабної військової агресії РФ фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права Українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 ст. 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) настає в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із ч.ч. 3, 4, 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до ч.ч. 2-3, 5 статті 33 Закону №2232-XII загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487) (редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом пункту 7 цього Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

У силу пункту 12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 Кодексу України, і накладати адміністративні стягнення.

Аналіз наведених норм закону передбачає обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ним виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з`явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

Згідно абз. 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Оцінюючи обставини, суд зазначає, що відповідно до положень законодавства про військову службу, оборону та мобілізацію, громадянин мав прибути у строки вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити про поважність причин не прибуття за повісткою.

З матеріалів справи встановлено, що 03 травня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову № 239 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з якою, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн через те, що: «29.03.2024 року військовозобов?язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під особистий підпис отримав повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 з терміном прибуття - 02.04.2024 на 08:30 годин. Проте у встановлений термін військовозобов?язаний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про причини не явки не повідомив. Будь-яких інших відомостей про себе не надавав».

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідний орган оцінює всі зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, надає їм об`єктивну оцінку та вирішує чи є підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності. При цьому суб`єкт владних повноважень за результатом розгляду справи зобов`язаний в постанові навести, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи, та зазначити нормативний акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, що імперативно встановлено статтею 283 КУпАП.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Такий обов`язок є безспірним, прямо передбачений законом і має бути виконаний суб`єктом владних повноважень відповідно до статті 19 Конституції України задля забезпечення правового порядку в Україні.

З огляду на викладене та проаналізувавши відповідні матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано вимог чинного законодавства при розгляді справи, оскаржувана постанова № 239 від 03 травня 2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн є правомірною, оскільки за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції частини 2 статті 210-1 КУпАП, а вину ОСОБА_1 підтверджують викладені у вказаній постанові обставини справи, а також відомості, що містяться в Протоколі №234 про адміністративне правопорушення від 30 квітня 2024 року, а тому судом не встановлено порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженою особою, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови, а викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення.

Водночас, обґрунтування доводів позивача про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП на підставі Постанови №239 від 03 травня 2024 року, наведених у позовній заяві, які зводяться до того, що за посадовою інструкцією головного спеціаліста відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Криворізького міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Лопатинський А.В. не є посадовою особою, відповідальною за ведення військового обліку на підприємстві, а посвідчення офіцеру запасу медичної служби ОСОБА_1 було здано в РТЦК за вимогою відділення офіцерів запасу і кадрів, не стосуються предмету спору та обставин, що були викладені у вищевказаній оскаржуваній Постанові № 239 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, а також встановлених у судовому засіданні обставин справи на підставі усіх наявних в матеріалах справи доказів.

Також суд зазначає, що заявлена у позовній заяві вимога позивача щодо витребування посадової інструкції головного спеціаліста відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Криворізького міського управління Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Лопатинського А.В. за своєю суттю не являється позовною вимогою, не стосується предмета спору.

У відповідності до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Отже, викладені у позовній заяві доводи позивача висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 239 від 03.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 210-1, ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,-

ухвалив:

Залишити рішення суб`єкта владних повноважень Постанову № 239 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 03 травня 2024 року, складеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 239 від 03.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210-1 КУпАП - без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 11 червня 2024 року.

Суддя: О. Н. Борис