Справа № 160/9317/24
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2024 рокуСправа №160/9317/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
10.04.2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 09.04.2024 року через систему «Електронний суд» позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач з урахуванням клопотання щодо описки (надійшло до суду 14.05.2024 року) просить суд:
- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року, на 01.01.2023 року та на 01.01.2024 року у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: з 01.01.2021 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; з 01.01.2022 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривня, з 01.01.2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні, та з 01.01.2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень; та з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду;
- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області направити ОСОБА_1 та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду, станом: на 01.01.2021 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" , з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; на 01.01.2022 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривня; на 01.01.2023 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні; на 01.01.2024 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправністю дій Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року, на 01.01.2023 року та на 01.01.2024 року у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: з 01.01.2021 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; з 01.01.2022 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривня, з 01.01.2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні, та з 01.01.2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень; та з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду.
30.04.2024 року від Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Відповідно до частини першої статті 135 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон № 1402-VIII) суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці (частина друга статті 135 Закону № 1402-VIII). За приписами частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Частиною четвертою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти: 1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб; 2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб; 3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб. У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду. Відповідно до частини п`ятої статті 135 Закону № 1402-VIII суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу. Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду (частина сьома статті 135 Закону № 1402-VIII). Згідно із частиною дев`ятою статті 135 Закону № 1402-VIII обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків. Отже, Законом № 1402-VIII визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. При цьому, норма частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. У зв`язку з цим, для встановлення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня календарного року необхідно звернутися до іншого закону, який встановлює такий розмір прожиткового мінімуму при визначенні базового розміру посадового окладу судді. Такі норми доповнять частину третю статті 135 Закону 1402-VIII і становитимуть єдину спеціальну норму, якою буде визначено розмір посадового окладу судді. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року №1082-IX, Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року №1928-IX, Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03 листопада 2022 року №2710-IX та Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 № 3460-ІХ(далі Закон №1082-IX, Закон №1928-ІХ, Закон № 2710-ІХ, Закон №3460-ІХ). Крім того, статтею 34 Бюджетного Кодексу України встановлено, що для підготовки проекту Державного бюджету України Міністерство фінансів України розробляє і доводить до головних розпорядників бюджетних коштів Інструкції з підготовки бюджетних запитів можуть запроваджувати організаційні, фінансові та інші обмеження, яких зобов`язані дотримуватися усі розпорядники бюджетних коштів у процесі підготовки бюджетних запитів. Відповідно до частини першої статті 148 Закону № 1402-VIII фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Так, згідно статті 149 цього Закону№ 1402-VIII суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. Відповідно до частини першої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Разом з тим, у частині третій цієї статті визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" від 15.12.2020 № 1082-ІХ (далі - Закон № 1082-ІХ) встановлено прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня - 2102 гривні. Зазначений розмір прожиткового мінімуму також був встановлений на 2022 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 №1928-ІХ (далі Закон № 1928-ІХ), на 2023 рік - Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" від 03.11.2022 № 2710-IX (далі - Закон № 2710-IX) та на 2024 рік Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 № 3460-ІХ (далі Закон № 3460-ІХ). В Законах №1082-IX, №1928-ІХ, №2710-ІХ, №3460-ІХ, законодавцем конкретизовано перелік працездатних осіб та встановлено окремі розміри прожиткового мінімуму для суддів, прокурорів окружної прокуратури та працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що у спірному випадку (для суддів) не суперечить Конституції України та Закону № 1402-VIII. Аналіз такого правового регулювання дає підстави для висновку про те, що законодавець чітко передбачив, що для визначення посадових окладів усіх суддів застосовується розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, установлений на 01 січня відповідного календарного року. При цьому порівняльний аналіз змісту норм пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII та статті 7 Закону №1082-IX, Закону № 1928-ІХ , Закону №2710-ІХ, Закону №3460-ІХ (в частині встановлення розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді) дає підстави для висновку, що норму пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII та норму статті 7 Закону №1082-IX, Закону № 1928-ІХ, Закону №2710-ІХ, Закону №3460-ІХ (у вказаній частині) викладено в різному формулюванні, але при однаковому розумінні розміру прожиткового мінімуму, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, тобто за обома цими нормами базовий розмір посадового окладу судді визначається з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений станом на 01 січня відповідного року. Таким чином, наявність в статті 7 Закону №1082-IX, Закону №1928-ІХ ,Закону №2710-ІХ, Закону №3460-ІХ, формулювання «який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» лише вказує на випадок застосування такого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня відповідного року в контексті якого вжито це формулювання. Так, Законом № 1402-VIII врегульовано розмір суддівської винагороди, який передбачає кількісну складову прожиткових мінімумів. Також, слід зазначити, що кількісна складова прожиткового мінімуму не зменшувалася, та не змінювалася ні в 2021, ні в 2022, ні в 2023 ні в 2024 роках. Розрахунок фактичного розміру прожиткового мінімуму регулюється виключно Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік. Разом з тим, зазначені Закони № 1082-ІХ, 1928-ІХ, № 2710-IX, №3460-ІХ в судовому порядку не скасовувалися, неконституційними не визнавалися та є чинними. Отже, нормами Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», законодавцем конкретизовано перелік працездатних осіб та встановлено окремі розміри прожиткового мінімуму для суддів, прокурорів окружної прокуратури та працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, що у спірному випадку (для суддів) не суперечить Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Згідно статті 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами. Відповідно до статі 116 Бюджетного Кодексу України здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч Бюджетного Кодексу України чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. З системного аналізу норм бюджетного законодавства вбачається, що розпорядник бюджетних коштів має право здійснювати відповідні видатки, у тому числі пов`язані з виплатою заробітної плати, виключно в межах бюджетних асигнувань. Отже, Територіальне управління здійснює всі нарахування і виплати лише у межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисом. Територіальне управління ДСА України в Дніпропетровській області, як державний орган та розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня у спірних правовідносинах не має повноважень надавати оцінку прийнятим законам на їх відповідність Конституції України, а зобов`язана діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, тому у відповідача були відсутні будь-які правові підстави не виконувати вказані вимоги чинних законів України. Більше того, в спірних правовідносинах Територіальне управління ДСА України в Дніпропетровській області не є судом або ж органом/установою, який відповідно до статті 7 КАС України вирішує справи та застосовує відповідні джерела права (вирішуючи питання про застосування або не застосування того чи іншого закону чи іншого правового акта). Реалізовуючи свої повноваження розпорядника бюджетних коштів нижчого рівня, у спірних правовідносинах Територіальне управління ДСА України в Дніпропетровській області позбавлена можливості надавати оцінку будь-якому закону на предмет його якості та/або конституційності. У даних спірних правовідносинах Територіальне управління керуються у своїй діяльності законодавчими актами, що регулюють питання прожиткового мінімуму. Наведене в сукупності виключає будь-яку протиправність дій відповідача. Згідно ч. 3-5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України. Обчислені посадові оклади суддів зазначаються у штатному розписі на відповідний період, який підписаний головою суду та затверджений начальником Територіального управління. Відповідно до штатного розпису на 2021,2022,2023,2024 рік Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області, посадовий оклад працюючого судді станом на 01.01.2021року, на 01.01.2022року, на 01.01.2023 року на 01.01.2024 складає - 63 060,00 гривень. Отже, видати позивачу довідку про суддівську винагороду із розрахунку базового розміру посадового окладу судді з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня відповідного року, що її передбачено ч. 3 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», не має можливості, оскільки суддівська винагорода працюючим суддям із зазначеного розміру не нараховується. Відповідно, ТУ ДСА України в Дніпропетровській області не має правових підстав для надання довідки позивачеві про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з іншого розрахунку, ніж 2102 гривень, оскільки саме цей розрахунок складає базовий розмір посадового окладу судді з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Територіальне управління, не наділене правом самостійно, без правого врегулювання збільшувати видатки з Державного бюджету України, здійснювати перерахунок посадового окладу позивача у вищому розмірі, ніж це передбачено законодавством України. За наявності в спеціальному законі (який встановлює конкретні розміри прожиткового мінімуму на 1 січня календарного року) спеціальної норми щодо розміру прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді, відповідач не має правових підстав для видачі позивачу довідки для перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання з посадовим окладом розрахованим з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня відповідного року. Беручи до уваги, що Територіальне управління з 01 січня 2021,2022,2023,2024 року не мало правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету та без застосування обмежень, встановлених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік, відповідно, і довідку позивач отримав, виходячи з такого розрахунку.
У відповідності до вимог ст. 165 КАС України пояснення від третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо позову або відзиву до суду не надходило.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.04.2024 року, зазначена вище справа була розподілена та 11.04.2024 року передана судді Пруднику С.В.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує призначене довічне грошове утримання відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів.
Так, позивач на підставі наказу № 25 від 12.04.1976 року начальника відділу юстиції виконкому Дніпропетровської обласної ради депутатів був обраний 11.04.1976 року народним суддею Магдалинівського районного суду та з 12.04.1976 року приступив до виконання обов`язків судді.
З 12.04.1976 року по 07.05.2014 року виконував обов`язки голови суду.
Подальше перебування на посаді голови суду було неможливим через те, що 01.05.2014 року позивачу виповнилося 65 років, тобто у зв`язку з досягненням граничного терміну перебування на посаді судді.
Виконуючи вимоги Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI (в редакції, яка діяла на той час), позивач заздалегідь подав заяву про звільнення з посади голови суду у відставку, яку разом з іншими документами 12.02.2014 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області направив до Вищої ради юстиції.
Вища рада юстиції отримала заяву позивача про звільнення з посади голови суду у відставку 17.02.2014 року.
Не зважаючи на те, що заяву про звільнення у відставку з посади голови суду було подано позивачем завчасно, Вища рада правосуддя прийняла рішення про внесення подання до Верховної Ради України про його звільнення за моєю заявою лише 18.06.2015 року (рішення №71/0/15-15), тобто більше ніж через рік після подання позивачем відповідної заяви та досягнення мною 65-річного віку.
У вказаному рішенні зазначені дата подання позивачем заяви про відставку та відомості про перебування ним на той час на посаді голови суду. При цьому, як на момент подання заяви про відставку, так і станом на дату направлення документів до Вищої ради юстиції (у тому числі на дату їх отримання Вищою радою правосуддя), позивач перебував на посаді голови суду.
16.07.2015 року Верховна Рада Україна прийняла постанову №636-VIII, якою позивача звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Разом із тим, враховуючи відсутність в Магдалинівському районному суді Дніпропетровської області жодного судді з повноваженнями на здійснення правосуддя (та, відповідно, на здійснення обов`язків голови суду), позивач продовжував перебувати у штаті суду, оскільки не було повноважної особи на прийняття відповідного наказу про виключення позивача зі штату.
Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, зазначена дивна ситуація була вирішена своєрідним способом, а саме: рішенням голови Державної судової адміністрації України №189 від 21.09.2016 року «Про відрахування судді зі штату суду» наказано начальнику Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області забезпечити виконання вищевказаної постанови Верховної Ради України, що і було зроблено начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області шляхом видання наказу №90-к від 26.09.2016 року про відрахування ОСОБА_1 зі штату Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області 26.09.2016 року. Зволікання у розгляді заяви позивача про звільнення з посади голови суду у відставку та загалом у здійсненні всієї процедури його звільнення не залежали від волі позивача, оскільки вирішення даного питання покладалося виключно на відповідних суб`єктів владних повноважень, які мали розглянути заяву та прийняти відповідне рішення у строки, визначені законом, але цього не зробили. З того часу позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, які нараховують і виплачують останньому щомісячне довічне грошове утримання на підставі довідок відповідача, форма яких встановлена Додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 3-1 від 25.01.2008 (назва в редакції станом на момент видачі відповідної довідки, далі Порядок).
Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області 21.02.2020 року позивачу видана нова довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного грошового утримання судді у відставці № Б-с-325 про те, що станом на 18.02.2020 року його суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці складає 113 508,00 грн., в тому числі: посадовий оклад 63 060,00 грн., доплата за вислугу років 50 448,00 грн. (80%).
Позивач 24.02.2020 року звернувся до начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області Б-с-325 від 21.02.2020 року.
Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було відмовлено в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Вважаючи безпідставною відмову у перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, позивач звернувся до суду з цим позовом.
За наслідками розгляду даної позовної заяви, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі №160/7563/20 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 24.02.2020.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області від 21.02.2020 № Б-с-325, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.
Означене судове рішення набрало законної сили 12.11.2020 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.02.2021 року у справі №160/7563/20 виправлено описку, допущену в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.10.2020 року у справі № 160/7563/20, шляхом зазначення в абзаці четвертому резолютивної частини останнього вірного, а саме: "Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області" замість помилково зазначеного "Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області".
Означена ухвала суду набрала законної сили 26.02.2021 року.
Отже, з 19.02.2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке виплачується позивачу територіальним органом Пенсійного фонду України за місцем обліку, обчислюється з розміру суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, згідно із довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області від 21.02.2020 року № Б-с-325, у якій не вказано доплату за перебування на адміністративній посаді голови суду.
Позивач у поданій до суду позовній заяві також зазначає, що не зважаючи на те, що заява про вихід у відставку була подана останнім своєчасно та у період, коли він перебував на посаді голови суду, а зволікання з розглядом його заяви, яке призвело до того, що ОСОБА_1 втратив право перебування на посаді голови суду у зв`язку з досягненням віку 65 років, відбулось не з його вини, відповідач здійснив розрахунок розміру суддівської винагороди для обчислення мого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді.
13.12.2023 року та 14.02.2024 року позивач звернувся до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області із заявами, в яких просив для перерахунку раніше призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання видати довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, зокрема, з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді в суді.
Заява надсилалася двічі, оскільки перший раз, як повідомив відповідач, файл (заява) не відкривалися.
04.03.2024 року позивачем отримана відповідь відповідача (надано довідки №Б-с 217 та №Б-с 218 від 16.02.2024), в якій розрахунок здійснено, без врахування доплати за перебування на адміністративній посаді в суді.
Крім того, ознайомившись зі змістом вказаних довідок, позивачу стало відомо, що розмір суддівської винагороди судді на відповідній посаді, крім інших порушень, обчислений з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2102 грн., що не відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» - 2 270 гривень; статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» - 2 481 гривня; статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - 2 684 гривні; статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» - 3 028 гривень.
Позивач вважаючи дії відповідача щодо відмови у видачі йому довідок про розмір суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021, на 01.01.2022, на 01.01.2023, на 01.01.2024, обчисленого із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про державний бюджет України на 2021 2024 роки станом на 1 січня відповідного календарного року, а також з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду, протиправними, та такими, що порушують Конституцію та закони України та посягають на гарантії незалежності суду, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні приписи законодавства.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
В статті 43 Конституції України, серед іншого визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно зі статтею 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
Так, на момент подачі ОСОБА_1 заяви про звільнення з посади голови суду у відставку, розгляду його зави Вищою радою юстиції та прийняття постанови Верховної Ради України про звільнення позивача у відставку, спірні правовідносини були врегульовані Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон № 2453-VI).
Відповідно до пунктів1, 8, 11 частини 4 статті 48 Закону № 2453-VI незалежність судді забезпечується, крім іншого, особливим порядком його призначення, обрання, притягнення до відповідальності та звільнення; належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; правом судді на відставку.
Статтею 120 Закону № 2453-VI передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею безпосередньо до Вищої ради юстиції, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви вносить до органу, який обрав або призначив суддю, подання про звільнення судді з посади.
Суддя здійснює свої повноваження до прийняття рішення про його звільнення.
За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.
Відповідно до частини 3 статті 141 Закону № 2453-VI (з урахуванням рішення Конституційного Суду № 4-рп/2016 від 08.06.2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці визначається у відсотковому розмірі грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.
Відповідно до частини 2 статті 133 Закону № 2453-VI суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Адміністративними посадами в суді вважаються посади голови суду та заступника (заступників) голови суду (частин а1 статті 20 цього Закону).
Згідно з частиною 6 статті 133 Закону № 2453-VI суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря судової палати, секретаря пленуму вищого спеціалізованого суду, секретаря Пленуму Верховного Суду України, виплачується щомісячна доплата у розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.
На момент прийняття начальником Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області наказу про відрахування позивача зі штату Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області та призначення останньому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці набув винності Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (далі Закон 1402-VIII), який врегульовує спірні правовідносини у відповідній частині аналогічним чином.
Зокрема, відповідно до частини 3, 4 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Згідно з частиною 2 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Частина 1 статті 20 Закону № 1402-VIII визначає, що адміністративними посадами в суді є посади голови суду та заступника (заступників) голови суду.
Отже Законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, як на момент подання позивачем зави про звільнення з посадови голови суду у відставку, так і на момент його фактичного виходу у відставку, до складу суддівської винагороди, що враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, крім іншого, віднесено доплату за перебування на адміністративній посаді в суді.
При цьому суд наголошує, що право на відставку було реалізовано позивачем шляхом подання відповідної заяви до Вищої ради юстиції у момент виконання ним обов`язків голови суду, які він виконував безперервно з 12.04.1976 року по 07.05.2014 року, тобто більше 38 років.
З огляду на зазначене, суд вважає, що позивач має право на отримання щомісячного довічного утримання судді у відставці, обчисленого з грошового утримання судді на відповідній посаді голови суду, тобто, з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді.
Щодо протиправності дій відповідача стосовно відмови у видачі позивачу довідок про суддівську винагороду для перерахунку щомісячного довічного утримання судді у відставці, обчисленої із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про державний бюджет України на 2021 2024 роки станом на 1 січня відповідного календарного року.
Як зазначалось вище, відповідно до частини 3, 4 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Згідно із частиною 1 статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 2 статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до частини 3 статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років 80 відсотків посадового окладу (частин 5 вказаної норми).
Закон № 1402-VIII імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 135 Закону № 1402-VIII).
Отже, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» установлено, що у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2189 гривень, з 1 липня 2294 гривні, з 1 грудня 2393 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 1921 гривня, з 1 липня 2013 гривень, з 1 грудня 2100 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2395 гривень, з 1 липня 2510 гривень, з 1 грудня 2618 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2270 гривень, з 1 липня 2379 гривень, з 1 грудня 2481 гривня; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 1 січня 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1769 гривень, з 1 липня 1854 гривні, з 1 грудня 1934 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня 2833 гривні; працездатних осіб: з 1 січня - 2481 гривня, з 1 липня - 2600 гривень, з 1 грудня - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів: з 1 січня - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 2833 гривні; працездатних осіб - 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2093 гривні.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень; працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів, - 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.
Верховний Суд вже висловлював свою правову позицію щодо регулювання подібних правовідносин.
Так, Верховний Суд сформував відповідний правовий висновок у постановах від 10.11.2021 у справі № 400/2031/21, від 30.11.2021 у справі № 360/503/21, від 22.06.2023 у справі № 400/4904/21, від 24.07.2023 у справі № 280/9563/21, від 02.08.2023 у справі № 560/5597/22, від 21.03.2024 у справі № 620/4971/23 тощо, щодо неправомірності нарахування і виплати суддівської винагороди, обчисленої з урахуванням розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102 грн.
Так, Верховний Суд вказав, що визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян урегульовано Законом України «Про прожитковий мінімум», відповідно до статті 1 якого прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.
До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.
У змісті наведеної норми Закону України «Про прожитковий мінімум» закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум.
Статтею 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.
Верховний Суд також зазначив, що Законом України «Про прожитковий мінімум» не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді». Вказаним законом судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.
При цьому, зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у спірний період, а також в Закон України «Про прожитковий мінімум» щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.
Згідно із позицією Верховного Суду у цій категорії спорів, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, суддівська винагорода не може обчислюватися із застосуванням величини, відмінної від тієї, що визначена Законом України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Однак, відповідачем вказана норма Закону залишена поза увагою.
За такого нормативного врегулювання та з урахуванням правової позицій Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, суд вважає вважає, що розмір суддівської винагороди для обчислення призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має визначатися виключно законом про судоустрій, з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено з 1 січня 2021 року 2270 гривень, з 1 січня 2022 року - 2481 гривень, з 1 січня 2023 року 2684 гривень, з 1 січня 2024 року 3028 гривень, з урахуванням всіх надбавок, передбачених Законом № 1402-VIII.
Отже, у зв`язку з підвищенням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня календарного року, та відповідною зміною розміру суддівської винагороди судді на відповідній посаді, призначене позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці підлягало перерахунку.
Рада суддів України у своєму рішенні №7 від 09.04.2021 вказала на те, щоб про виникнення підстав для проведення перерахунку довічного грошового утримання суддів відповідні суди, ліквідаційні комісії, що здійснюють заходи із ліквідації відповідних судів або територіальні органи ДСА України у місячний строк після зміни хоча б однієї складових суддівської винагороди судді відповідного суду повідомляли орган, що виплачує грошове утримання, шляхом подання довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Відповідно до пунктів 1-6 розділу IV Порядку №3-1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться відповідно до частини четвертої статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини другої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання.
Про наявність підстав для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання (зміну розміру складових суддівської винагороди працюючого судді, винагороди працюючого судді Конституційного Суду України) Пенсійний фонд України повідомляється Конституційним Судом України, Верховним Судом, Вищим судом з питань інтелектуальної власності, Вищим антикорупційним судом - щодо суддів цих судів, Державною судовою адміністрацією України - щодо суддів місцевих та апеляційних судів, судів, що перебувають в процесі ліквідації, у місячний строк з дня виникнення таких підстав.
Пенсійний фонд України протягом трьох робочих днів після отримання повідомлення інформує органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, про підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання та про необхідність підготовки списків одержувачів щомісячного довічного грошового утримання (далі - список).
Органи, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, протягом 5 робочих днів з дня надходження інформації Пенсійного фонду України складають списки за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку та подають їх відповідним судам, ліквідаційним комісіям, що здійснюють заходи із ліквідації відповідних судів, або територіальним органам Державної судової адміністрації України (далі відповідні органи).
На підставі списків відповідні органи видають довідки про суддівську винагороду працюючого судді / довідки про винагороду працюючого судді Конституційного Суду України за відповідною посадою станом на дату, з якої відбулось підвищення розміру суддівської винагороди / винагороди судді Конституційного Суду України, що враховується для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, для кожного судді, зазначеного в списку.
Відповідні органи можуть звертатись до органів, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, із запитами щодо отримання додаткових відомостей, необхідних їм для видачі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України.
Довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України надсилаються відповідними органами органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, який надав список, та судді у відставці (судді Конституційного Суду України), щодо якого видана довідка, у місячний строк з дня надходження списку.
Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, на підставі довідки про суддівську винагороду / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, надісланої відповідним органом (без звернення судді у відставці, судді Конституційного Суду України), або за зверненням судді у відставці, судді Конституційного Суду України.
Звернення судді за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання здійснюється шляхом подання до органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та довідки про суддівську винагороду судді у відставці / довідки про винагороду судді Конституційного Суду України, в тому числі через вебпортал або засобами Порталу Дія з використанням суддею електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), або надсилання поштою.
Заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання приймається органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, за наявності в судді всіх необхідних документів та оформляється відповідно до вимог розділу III цього Порядку.
Пунктом 9 розділу IV Порядку №3-1 передбачено, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з дня виникнення права на відповідний перерахунок.
Аналіз наведених положень дозволяє дійти висновку, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснюється за наявності підстав, передбачених статтею 142 № 1402-VI, у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за загальним правилом повинен здійснюватися через централізований механізм повідомлень та інформувань Пенсійного фонду України відповідними органами (судами або Державною судовою адміністрацією України) у місячний строк з дня виникнення підстав для перерахунку.
Оскільки відповідачем не вчинено жодних передбачених чинним законодавством дій для перерахунку мого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі зміною складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, суд вважає, що мала місце триваючи протиправна бездіяльність.
Реалізовуючи своє право на отримання відповідної довідки для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, бажаючи припинення порушення гарантій суддівської незалежності щодо позивача, останній звернувся до відповідача із заявою, в якій просив видати йому відповідні довідки, однак у видачі таких довідок мені було відмовлено, що суд вважає протиправним.
За практикою Європейського суду з прав людини пенсійні виплати охоплюються ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і їх можна вважати «майном» у значенні цього положення (наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.06.2014).
За такого нормативного врегулювання спірних правовідносин, з урахуванням усталеної практики Верховного Суду та Європейського суду з прав людини, право позивача на видачу довідки для перерахунку на її підставі раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання в розумінні ст.1 Першого Протоколу до Конвенції є моїм майном, яке знаходиться під її захистом.
З огляду на викладене, враховуючи, що позивач має статус судді у відставці, у позивача є безумовне право на гарантії, передбачені Законом № 1402-VIII для судді місцевого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII), відповідно до базового розміру посадового окладу судді місцевого суду з доплатами, визначеними статтею. 135 Закону № 1402-VIII.
Щодо строку звернення до адміністративного суду.
Відповідно до частини 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У даній справі позивач оскаржує протиправну відмову відповідача видати йому довідки для перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зазначенням належних складових суддівської винагороди судді, працюючого на відповідній посаді.
Про порушення своїх прав позивач дізнався з листа-відповіді відповідача від 04.03.2024 в частині відмови видати довідки із зазначенням доплати за перебування на адміністративній посаді, та з 27.03.2024 в частині відмови видати довідки із зазначенням посадового окладу судді з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено з 1 січня 2021 року - 2270 гривень, з 1 січня 2022 року - 2481 гривень, з 1 січня 2023 року 2684 гривень, з 1 січня 2024 року 3028 гривень, з урахуванням всіх надбавок, передбачених Законом № 1402-VIII.
Враховуючи наведене, позов подається в строки, встановлені процесуальним законодавством.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 968,96 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 968,96 грн. підлягає стягненню з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 та надісланні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року, на 01.01.2023 року та на 01.01.2024 року у відповідності до вимог частини другої статті 130 Конституції України та статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", обчисливши розмір суддівської винагороди, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці: з 01.01.2021 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; з 01.01.2022 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривня, з 01.01.2023 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні, та з 01.01.2024 року виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень; та з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду.
Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області направити ОСОБА_1 та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , з урахуванням доплати за перебування на адміністративній посаді голови суду, станом: на 01.01.2021 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" , з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2270 гривень; на 01.01.2022 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2022 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2481 гривня; на 01.01.2023 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2023 рік", з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 2684 гривні; на 01.01.2024 року виходячи з базового посадового окладу судді місцевого суду, визначеного на підставі частини другої статті 130 Конституції України, частини третьої статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та абзацу 4 статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік», з прожиткового мінімуму для працездатних осіб у розмірі 3028 гривень.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник