Справа № 320/6694/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6694/23 Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 20.10.2022 № 3132-42-VІІІ «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в с. Погреби».

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю оскаржуваного рішення з огляду на виконання позивачем всіх вимог щодо отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Відповідач у відзиві на позовну заяви заперечував проти задоволення позову, зазначив про обґрунтованість прийнятого ним оскаржуваного рішення з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самого рішення, так і дотримання визначеного законом порядку його прийняття.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що позивачем виконано всі вимоги приписів чинного законодавства щодо отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 15.06.2021 позивач направила до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області чотири клопотання від 14.06.2021 про виділення її у власність земельних ділянок: 1. для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектарів; 2. для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) розміром не більше 0,25 гектара; 3. для ведення садівництва площею не більше 0,12 гектарів; 4. для індивідуального дачного будівництва не більше 0,10 гектара; 5. для будівництва індивідуального гаражу не більше 0,01 гектара; в межах земельної ділянки, що знаходиться в межах земельної ділянки, що знаходиться в адміністративних межах Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, Район Броварський КОАТУУ (1. Зона 01 Квартал 006; 2. Зона 01 Квартал 016; 3. Зона 01, Квартал 039; 4. Зона 01, Квартал 043).

Клопотання були доставлені до Зазимської сільської ради Броварського району Київської області 16.06.2021.

Листом відповідача № 555/02-21; №556/02-21; № 557/02-21; № 558/02-21 від 07.07.2021 позивача повідомлено про те, що на доданому до клопотань вх.№555; вх.№556; вх.№557; вх.№558 графічному матеріалі зазначене бажане місце розташування земельної ділянки чітко не визначене, а тому її заяви не підлягають розгляду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.08.2022 по справі № 320/16962/21 позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправною бездіяльність Зазимської сільської ради Броварського району Київської області щодо неприйняття у встановлений законом строк рішення за результатами розгляду клопотань ОСОБА_1 від 14.06.2021 щодо отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою про виділення у власність земельних ділянок; зобов`язано Зазимську сільську раду Броварського району Київської області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 14.06.2021 щодо отримання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою про виділення у власність земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектарів; для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) розміром не більше 0,25 гектарів; для ведення садівництва площею не більше 0,12 гектарів; для індивідуального дачного будівництва не більше 0,10 гектарів; для будівництва індивідуального гаражу не більше 0,01 гектара в межах земельної ділянки, що знаходиться в адміністративних межах Зазимської сільської ради Броварського району Київської області, район Броварський КОАТУУ (1. Зона 01 Квартал 003; 2. Зона 01 Квартал 016; 3. Зона 01 Квартал 039; 4. Зона 01 Квартал 043) .

20 жовтня 2022 року Зазимська сільська рада Броварського району Київської області прийняла Рішення № 3132-42-VIII «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в с. Погреби», яким, було встановлено, що додані до заяв позивача графічні матеріали - роздруківка з кадастрової карти України, не містить окреслених меж бажаних до відведення земельних ділянок, а тому вирішено відмовити позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок: для ведення особистого селянського господарства, не більше 2,0 га; будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) не більше 0,25 га; для ведення садівництва не більше 0,12 га; для індивідуального дачного будівництва не більше 0,10 га; для будівництва індивідуального гаражу, не більше 0,01 га в с. Погреби.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визнання протиправним та скасування рішення Зазимської сільської ради Броварського району Київської області від 20.10.2022 № 3132-42-VІІІ «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в с. Погреби».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України (далі - ЗК) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно із положеннями ч. 6 статті 118 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч. 7 статті 118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 8 статті 118 ЗК України).

У ч. 7 статті 118 ЗК України зазначено, що підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК України органи приймають одне з відповідних рішень.

При цьому, зазначення заявником на графічних матеріалах бажаного місця розташування земельної ділянки має значення для надання об`єктивної оцінки та відповіді на клопотання заявника, оскільки пошук такої ділянки до повноважень ради не віднесено.

З матеріалів справи вбачається, що подані позивачем графічні матеріали не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаних земельних ділянок, оскільки не містять графічних меж конкретно визначених земельних ділянок, які позивач прагне отримати у власність.

Суд першої інстанції вірно вказав, що пошук та вибір конкретної земельної ділянки, яку особа прагне отримати безоплатно у власність здійснюється безпосередньо такою особою, а не органами місцевого самоврядування, у розпорядженні яких знаходяться певні земельні ділянки. Норми чинного законодавства не визначають ні права, ні обов`язку місцевої ради самостійно здійснювати пошук земельної ділянки у межах визначеної у графічних матеріалах території та за визначеними заявником критеріями.

Колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, які висловлені у постанові від 23.01.2018 по справі №369/3184/14-а, у якій суд касаційної інстанції досліджував правомірність відмови у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою з підстав того, що графічні матеріли містили не конкретне місце розташування бажаної земельної ділянки, а виключно графічні межі певної території населеного пункту.

Верховний Суд у цій постанові вказав, що у такому випадку графічні матеріали, не можуть вважатися такими, що містять місце розташування бажаної земельної ділянки, а не зазначення місця розташування є порушенням порядку звернення та, відповідно, підставою для відмови в наданні земельної ділянки через її фактичну відсутність.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що правова підстава відмови у задоволенні заяви, викладена у прийнятому відповідачем рішенні, що є предметом оскарження у справі, повністю узгоджується з приписами ч. 7 статті 118 ЗК України.

Суд першої інстанції вірно вказав, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутися до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, вказавши бажане місце розташування земельних ділянок.

Колегія суддів звертає увагу, що оцінка судом першої інстанції доказів здійснювалась виходячи з матеріалів справи, копії яких були надані позивачем та відповідачем.

В матеріалах справи міститься доказ - протокол засідання земельної комісії, що розглядала звернення позивачки перед вирішенням питання що з нього випливають. Вказаним протоколом, що було оформлено та підписано кількома членами було встановлено, що заява позивачки не містить графічних матеріалів з позначенням бажаної земельної ділянки.

При цьому, суд вимагав у відповідача надати усі документи, що стосувались вирішення заяви позивача - і за результатами їх надання, судом і було зроблено висновки що лягли в основу рішення.

Разом із тим, в апеляційній скарзі позивачем жодними доказами не було спростовано правильність висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність рішення відповідача від 20.10.2022 № 3132-42-VІІІ «Про відмову гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність в с. Погреби», а тому підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 січня 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 10.06.2024.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна