Справа № 120/4327/24
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4327/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Яремчук Костянтин Олександрович

Суддя-доповідач - Мацький Є.М.

10 червня 2024 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Залімського І. Г. Сушка О.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Вінницького апеляційного суду про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Державної судової адміністрації України, Вінницького апеляційного суду про визнання дій протиправними та стягнення коштів.

В процесі розгляду справи позивачем подано заяву про відвід судді.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді залишено без розгляду.

Не погодившись із вказаною ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду першої інстанції, які стали підставою для прийняття оскаржуваного судового рішення є такими, що не відповідають нормам процесуального закону.

За правилами ст.312 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 08.04.24 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

12 квітня 2024 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про відвід судді з тих підстав, що при відкритті провадження у справі суд залишив без задоволення клопотання позивачки щодо залучення до участі у справі третьої особи Державної казначейської служби України. У такій заяві позивачка вказувала на те, що вона позбавлена можливості оскаржити ухвалу про відкриття провадження у справі у цій частині, а тому вимушена заявити відвід судді Яремчуку К.О., оскільки, на її думку, такі дії судді викликають сумнів у його неупередженості та об`єктивності.

Таку заяву ОСОБА_1 ухвалою суду від 15 квітня 2024 року визнано необґрунтованою, а іншою ухвалою від 16 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Яремчука К.О.

16 квітня 2024 року позивачка повторно подала до суду заяву про відвід судді Яремчука К.О.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді залишено без розгляду з підстав передбачених абзацом 2 частини 3 статті 39 КАС України.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.1ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Залишаючи без розгляду заяву позивача, суд першої інстанції зазначив, що заява про відвід судді від 16 квітня 2024 року є такою, що подана повторно з тих самих підстав, що і заява про відвід судді від 12 квітня 2024 року, що вже розглянута судом і в задоволенні якої відмовлено.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про застосовність в цьому випадку приписів абзацу 2 частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено залишення без розгляду заяви про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

У відповідності до ст.ст. 126, 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" регламентовано, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Загальна декларація з прав людини (ст.10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч.1 ст.14) гарантує право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ Другий показник. Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Частина 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить вимоги щодо неупередженості суду. Зокрема, Європейський суд з прав людини розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ по справі Le Comte, Van Leuven i De Meyere vs Belgium, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" та у п.50 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України".

Суд зазначає, що у разі незгоди із висновками, що викладені у судовому рішенні учасник справи має право оскаржити таке судове рішення.

Згідно з ч.4 ст.36 КАС України дії суду при вирішенні процесуальних питань, що виникають під час розгляду справи та характер прийнятих рішень не можуть вважатися обставинами, які викликають сумнів у безсторонності судді та бути підставою для його відводу.

Заявляючи відвід судді Яремчуку К.О. позивач зазначає, що не погоджується з ухвалою про відкриття провадження в частині, що стосується незалучення до участі у справі третьої особи Державної казначейської служби України. На думку заявниці, розгляд справи за відсутності такого казначейського органу є неможливим. Також заявниця наголосила на тому, що відвід судді вона обґрунтовує тим, що суддя в ухвалі про відкриття провадження у справі висловив свою позицію щодо вирішення спору не на користь позивачки, чим проявив небезсторонність та допустив порушення її процесуальних прав. За таких обставин заявниця заявляє відвід судді не з підстави її часткової незгоди з ухвалою про відкриття провадження у справі, а через недовіру до судді, його упередженість у цій справі та необ`єктивного підходу до вирішення спору.

Обставини та доводи наведені у зазначеній заяві ОСОБА_1 щодо упередженості судді Яремчука К.О. у розгляді даної справи не є обґрунтованими та зводяться лише до припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Наведені заявником доводи не можуть вважатися обставинами, які викликають сумнів у безсторонності судді та бути підставою для його відводу.

Водночас, інших підстав для відводу суддів, передбачених ст.ст. 36, 37 КАС України, заявником не зазначено.

Будь-які докази, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді Яремчука К.О. у результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у їх неупередженості при розгляді даної справи, у матеріалах справи та доводах заяви про відвід відсутні.

Як вже зазначалося вище відповідно до ч.3 ст.39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід повинен бути вмотивованим.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Проаналізувавши зміст заяв від 12 квітня 2024 року від 16 квітня 2024 року, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що мотиви відводу є тотожними та обґрунтовані тими ж самими мотивами.

Відтак заява про відвід судді від 16 квітня 2024 року є такою, що подана повторно з тих самих підстав, що і заява про відвід судді від 12 квітня 2024 року, що вже розглянута судом і в задоволенні якої відмовлено.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про застосовність в цьому випадку приписів абзацу 2 частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, якими передбачено залишення без розгляду заяви про відвід, яка повторно подана з тих самих підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване судове рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Залімський І. Г. Сушко О.О.