Справа № 160/6951/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2024 рокуСправа №160/6951/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
15.03.2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Єрьоміна Вікторія Анатоліївна звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 відносно ОСОБА_1 стосовно не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь час затримки за період за період з 25 квітня 2022 року по 27 жовтня 2023 року за весь час затримки виплати грошового забезпечення;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового ї начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь час затримки за період за період з 25 квітня 2022 року по 27 жовтня 2023 року за весь час затримки виплати грошового забезпечення.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час військової служби солдат ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини 25.04.2022 року отримав поранення відповідно до довідки про обставини травми №2192. В період часу з 25 квітня 2022 року по 23 березня 2023 року позивач періодично перебував на стаціонарному лікуванні. У вищевказані періоди ОСОБА_1 не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Представником позивача було направлено заяву на адресу відповідача про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки за період з 25 квітня 2022 року по день фактичної виплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати. Листом від 20.02.2024 року відповідач повідомив про відсутність правових підстав для нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 17.04.2024 року. Також вказаною ухвалою суду від відповідача витребувано додаткові докази по справі.
05.04.2024 року від Військової частини НОМЕР_1 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив на позов, в якому відповідач не погоджується із позовною заявою виходячи з наступного. 21.09.2023 року за вх.№ 8165/8 до Військової частини НОМЕР_1 надійшла заява адвоката Мандрика В.В. в інтересах ОСОБА_1 , датована 08.09.2023, про нарахування та виплату на користь останнього додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за період з 25.04.2022 року по 23.03.2023 року, до якої долучено копії первинних медичних документів, що підтверджують перебування ОСОБА_1 у цей період на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування саме у зв`язку з тяжким пораненням. У листі-відповіді на заяву від 08.09.2023 року, направлену адвокату Мандрику В.В. за вих.№ 691/7845 від 25.11.2023 року, Військова частина НОМЕР_1 роз`яснила, що додаткову винагороду за період 27.04.2022 року 26.06.2022 року ОСОБА_1 виплачено без звернень ОСОБА_1 , а за заявою від 08.09.2023 року та на підставі наданих документів позивачу донараховано додаткову винагороду за періоди з 27.06.2022 року 30.06.2022 року, 11.10.2022 року 13.12.2022 року, 23.01.2023 року 23.03.2023 року. Зміст цієї відповіді на цю заяву, ОСОБА_1 чи його представники, - не оскаржували. Як підтверджує сам позивач у цій позовній заяві, додаткову винагороду з розрахунку 100 000 грн. (пропорційно дням), питання про виплату якої ставилося у заяві від 08.09.2023 року, - йому виплачено у розмірі 191 598,39 грн., та надає відповідну виписку даних про операції за рахунком за 27.10.2023 року. З урахуванням дати отримання заяви представника ОСОБА_1 21.09.2023 року, - можливого факту порушення військовою частиною строків виплати додаткової винагороди передбачених п.8 Розділу І Порядку № 260 та п.п. 5, 6 Окремого доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року, - не існує. Зазначений лист-відповідь Військової частини НОМЕР_1 за вих. № 691/7845, який позивачем та його представниками не оскаржувався, сторона позивача від суду приховує, оскільки його зміст спростовує вимоги про компенсацію втрати частини доходів з 25.04.2022 року (оскільки додаткову винагороду за період 20.02.2023 року 13.03.2023 року виплачено без заяв позивача). Як зазначено вище, додаткову винагороду за період 27.04.2022 року 26.06.2022 року позивачеві виплачено без його додаткових звернень. Щодо строків виплати додаткової винагороди за періоди 27.06.2022 року 30.06.2022 року, 11.10.2022 року 13.12.2022 року, 23.01.2023 року 23.03.2023 року, зазначає, що доказів того, що позивач вручав (направляв) медичні документи за ці періоди у Військову частину НОМЕР_1 раніше, ніж в якості додатків до вищезазначеної заяви, датованої 08.09.2023 року - сторона позивача ані при поданні заяви від 08.09.2023 року, ані у цій справі не надає, оскільки їх не існує. Такі документи містять лікарську таємницю, і, отже, в силу ст.40 Основ законодавства України про охорону здоров`я, ст.286 ЦК України, самостійно Військовою частиною НОМЕР_1 отримані бути не могли. Таким чином, причиною виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за періоди 27.06.2022 року 30.06.2022 року, 11.10.2022 року 13.12.2022 року, 23.01.2023 року 23.03.2023 року, після звернення представника позивача від 08.09.2023 року є несвоєчасне надання ним первинних медичних документів, які містять відомості про наявність однієї з двох обов`язкових умов для виплати додаткової винагороди, передбачених Постановою КМУ № 168 пов`язаність стаціонарних лікувань позивача з пораненням (травмою, контузією, каліцтвом), отриманим під час захисту Батьківщини, а відпусток з тяжким таким пораненням. Після надання позивачем таких документів в якості додатку до заяви від 08.09.2023 року, додаткову винагороду за ці періоди виплачено. Відповідно до ст.5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає. Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Згідно з довідкою начальника відділу управління персоналом ОСОБА_2 від 16.05.2024 року №162 суддя ОСОБА_3 в період з 16.05.2024 року по 07.06.2024 року перебувала у щорічній відпустці.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Під час військової служби солдат ОСОБА_1 за обставин безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини 25.04.2022 року отримав поранення відповідно до довідки про обставини травми №2192.
В період часу з 25 квітня 2022 року по 23 березня 2023 року позивач періодично перебував на стаціонарному лікуванні, що відповідачем не заперечується.
У вищевказані періоди ОСОБА_1 не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
27.10.2023 року позивачу було виплачено суми додаткової грошової допомоги за період з 25.05.2022 року по 23.03.2023 року в розмірі 191598,39 грн., що підтверджується випискою про операції за рахунком та не заперечується відповідачем.
09.01.2024 року представником позивача було направлено заяву на адресу відповідача про нарахування та виплату позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків невиплаченого грошового забезпечення, додаткової грошової винагороди за весь час затримки за період з 25 квітня 2022 року по день фактичної виплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу , поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» включно за весь час затримки виплати.
Листом №691/86 від 20.02.2024 року відповідач повідомив про відсутність правових підстав для нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів. Так, у вказаному листі зазначено, що на день виключення ОСОБА_1 зі списків військової частини НОМЕР_1 27 квітня 2023 року між ОСОБА_1 та Військовою частиною НОМЕР_1 не існувало спору щодо невиплати додаткової грошової винагороди. Отримавши повний розрахунок при звільненні з військової служби, ОСОБА_1 не заявив про невиплату додаткової грошової винагороди та не здійснив будь-яких активних дій щодо захисту порушеного, як на думку ОСОБА_1 , права. Спір порушено значно пізніше дати отримання повного розрахунку, отже про порушення Військовою частиною НОМЕР_1 строків виплат йтися не може. Виходячи з викладеного, підстав для застосування положень Закону № 2050-ІІІ в даному випадку немає. Відповідно до ст.5 Закону № 2050-ІІІ своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає. Таким чином, за цей період сума компенсації втрати частини доходів виникла саме з вини ОСОБА_1 . З урахуванням викладеного, положення Закону № 2050-ІІІ до спірних відносин застосовані бути не можуть.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, позивач звернулася до суду за захистом своїх прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
В силу частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 2 Закону України від 19.10.2000 року №2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон №2050-ІІІ) визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у Законі №2050-ІІІ необхідно розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Відповідно до статті 3 Закону №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується дохід, до уваги не береться).
Згідно зі статтею 4 Закону №2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, грошове забезпечення, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Використане у статті 3 Закону №2050-ІІІ формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.
Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону №2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11.07.2017 року №21-2003а16, Верховного Суду від 22.06.2018 року у справі №810/1092/17 та від 13.01.2020 року у справі № 803/203/17.
Суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є складовою заробітної плати. У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до діючого законодавства.
Враховуючи наявність факту виплати 27.10.2023 року позивачу суми додаткової грошової допомоги за період з 25.05.2022 року по 23.03.2023 року в розмірі 191598,39 грн., що підтверджується випискою про операції за рахунком та не заперечується відповідачем, останній має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.
У випадку бездіяльності власника або уповноваженого ним органу щодо нарахування та виплати громадянину індексації заробітної плати, така особа має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за умови зобов`язання власника або уповноваженого ним органу здійснити донарахування належних громадянину сум доходів (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 29.04.2021 року у справі №240/6583/20).
Також суд зазначає, що позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача.
Під бездіяльністю розуміється пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи чи інтереси фізичних або юридичних осіб, в тому числі не прийняття рішення у випадках, коли таке рішення повинно бути прийнято відповідно до вимог закону. Сама по собі бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.
В свою чергу дії - це юридичні факти, які пов`язані з волею суб`єктів правовідносини; це поведінка людей; зовнішнє вираження волі людини. Відмінна риса даного виду юридичних фактів полягають у тому, що норми права пов`язують з ними юридичні наслідки саме в силу вольового характеру юридичних дій.
Юридичні дії - це вчинки особи, акти державних органів, інших суб`єктів, що відбуваються за волевиявленням суб`єкта правовідносин.
Як вже було зазначено, листом №691/86 від 20.02.2024 року відповідачем було відмовлено у здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.
Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що саме діями відповідача, а не бездіяльністю порушуються права позивача, оскільки відповідачем (дією) відмовлено, шляхом формування листа №691/86 від 20.02.2024 року, у здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь час затримки за період за період з 25 квітня 2022 року по 27 жовтня 2023 року за весь час затримки виплати грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового ї начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за період з 25 квітня 2022 року по 27 жовтня 2023 року за весь час затримки виплати грошового забезпечення.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.
Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору судом не вирішується.
Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 9, 242-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови ОСОБА_1 в здійсненні нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди, відповідно до постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за весь час затримки за період за період з 25 квітня 2022 року по 27 жовтня 2023 року за весь час затримки виплати грошового забезпечення.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна