Справа № 640/3395/22
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3395/22 Головуючий у І інстанції - Дудін С.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Василенка Я.М., Костюк Л.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення компенсації втрати частини доходів, середнього заробітку та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Директора ІСТЕ СБУ про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності в вигляді догани;

- визнати протиправним та скасувати наказ Директора ІСТЕ СБУ від 28.10.2021 № 210-ОС/ДСК та зобов`язати Відповідача внести зміни до наказу в частині премії Позивачу у зменшеному на 20% розмірі у зв`язку з накладеною доганою;

- зобов`язати Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу утриману премію, яка була зменшена на підставі наказу від 28.10.2021 № 210-ОС/ДСК;

- зобов`язати Відповідача виплатити Позивачу нараховану, але не виплачену, одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби у сумі 462 375,00 грн;

- зобов`язати Відповідача здійснити перерахунок та виплату Позивачу недонарахованої у зв`язку зі зменшенням розміру премії одноразової грошової допомоги у разі звільнення;

- зобов`язати Відповідача виплатити Позивачу обов`язкове для всіх військовослужбовців ІСТЕ СБУ преміювання у виді подвійного посадового окладу (9160 грн), що складає 18321 грн;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань середній заробіток за затримку розрахунку за весь період такої затримки;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань моральну шкоду у розмірі 69 480,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проходив службу у підрозділах та установах СБУ понад 20 років та був звільнений за станом здоров`я наказом СБУ від 25.11.2021, а наказом від 24.12.2021 виключений зі списків особового складу.

Позивач зазначає, що перед звільненням дізнався про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани за неналежне виконання обов`язків військової служби. Наслідком накладення дисциплінарного стягнення є зменшення розміру місячного грошового забезпечення Позивача за рахунок зменшення на 20% премії та до дня звільнення недоплати 20% премії від раніше отримуваної.

Позивач наголошує, що не вчиняв будь-яких дисциплінарних проступків, за період служби не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, Позивача не було ознайомлено з наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

21.06.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи № 640/3395/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03 липня 2023 року прийнято адміністративну справу № 640/3395/22 до провадження та визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано оголошене ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді догани, оформлене рапортом заступника директора Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 20.10.2021.

Визнано протиправним та скасовано наказ Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 28.10.2021 № 210-ОС/дск.

Зобов`язано Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію у розмірі 40% посадового окладу з 20.10.2021 з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заохочення грошовою премією у розмірі двох посадових окладів, встановлене наказом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 02.12.2021 №1275/ДСК.

Зобов`язано Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням розміру преміювання 40% посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

В апеляційній скарзі Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Український науково-дослідний інститут спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України зазначає, що у зв`язку з пропуском Позивачем строку звернення до адміністративного суду, позовні вимоги слід залишити без розгляду.

Відзиву Позивача на апеляційну скаргу Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем СБУ, проходив військову службу на посаді Головного наукового співробітника ІСТЕ СБУ.

Відповідно до рапорту Заступника директора ІСТЕ СБУ, полковника ОСОБА_2 , від 20.10.2021 за неналежне виконання службових обов`язків (порушення при підготовці документів), що виразилось у неналежному виконанні вимог статті 11 (в частині сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок) та статті 16 (в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою) Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ оголошено догану Позивачу.

Рапорт містить відмітку про ознайомлення Позивача зі змістом 20.10.2021 під особистий підпис із зазначенням «Не згоден. Заперечую щодо накладення стягнення. Буду оскаржувати у встановленому порядку».

Наказом ІСТЕ СБУ від 28.10.2021 № 210-ОС/дск Позивачу знижено розмір преміювання згідно з главою 15 до 20% посадового окладу з 20.10.2021 відповідно до розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ, затвердженої наказом Центрального управління СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК, наказу Центрального управління СБУ від 12.03.2018 № 380/ДСК, наказу Центрального управління СБУ від 15.02.2021 № 155/ДСК.

Зазначений наказ прийнято на підставі рапорту Заступника директора ІСТЕ СБУ ОСОБА_2 від 20.10.2021 на ім`я т.в.о директора ІСТЕ СБУ полковника ОСОБА_3 , в якому зазначено, що за неналежне виконання службових обов`язків (порушення при підготовці документів), ОСОБА_2 просить зменшити розмір преміювання з 20.10.2021 позивачу до 20% посадового окладу згідно із главою 15 Інструкції № 515.

Під час проведеної з Позивачем співбесіди у зв`язку з поданим рапортом про звільнення з військової служби за станом здоров`я у запас СБУ, результати якої відображені у листку співбесіди від 18.11.2021, Позивача повідомлено, зокрема, що військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби виплачується у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 років і більше. Військовослужбовцю доведено окремі питання матеріального, фінансового забезпечення при звільненні, а також медичного забезпечення після звільнення з військової служби.

З усім доведеним полковник ОСОБА_1 згоден, питань або претензій до порядку оформлення документів для звільнення з військової служби у нього не виникло. Інших прохань та побажань під час бесіди Позивач не висловив.

На листку співбесіди міститься відмітка про ознайомлення Позивача 18.11.2021 та зазначено «З листом бесіди ознайомлений та згоден».

18 листопада 2021 року Заступник директора ІСТЕ СБУ полковник ОСОБА_2 подав Подання до звільнення з військової служби Позивача за підпунктом «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Відповідно до наказу СБУ від 25.11.2021 № 1537-ОС/дск Позивача звільнено з військової служби з дня виключення зі списків особового складу.

Наказом ІСТЕ СБУ від 24.12.2021 № 249-ОС/дск Позивача, звільненого з військової служби наказом від 25.11.2021 № 1537-ОС/дск за підпунктом «а» пункту 61 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України (за станом здоров`я) пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключено зі списків особового складу з 24.12.2021.

Вважаючи дії Відповідача щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності, та щодо зменшення розміру місячного грошового забезпечення за наслідком накладення дисциплінарного стягнення, протиправними, Позивач звернувся до адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що покладений на Відповідача обов`язок при прийнятті рішення щодо необхідності притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності врахувати обставини скоєння правопорушення, ступінь вини, попередню поведінку порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, виконаний ІСТЕ СБУ не був з огляду на відсутність опису таких обставин у рапорті від 20.10.2021.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність Відповідачем зазначених у рапорті порушень ОСОБА_1 положень статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Позивач просив визнати протиправним та скасувати наказ Директора ІСТЕ СБУ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності в вигляді догани.

Судом першої інстанції встановлено, що оголошення догани Позивачу здійснено рапортом від 20.10.2021.

З урахуванням зазначеного, враховуючи встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав Позивача суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині шляхом визнання протиправним та скасування оголошеного Позивачу дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оформленого рапортом від 20.10.2021.

З урахуванням визнання протиправним та скасування судом оголошеного ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оформленого рапортом від 20.10.2021, за відсутності жодних інших підстав для зменшення Позивачу розміру грошового забезпечення суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу ІСТЕ СБУ від 28.10.2021 № 210-ОС/дск.

З розрахункової відомості на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби вбачається, що Позивачу було обчислено одноразову грошову допомогу при звільненні, виходячи з преміювання у розмірі 20% посадового окладу.

Проте, враховуючи встановлене судом неправомірне зменшення Позивачу премії з 40 до 20% посадового окладу у зв`язку з накладенням на нього дисциплінарного стягнення та зобов`язання нарахувати та виплатити йому премію у розмірі 40% посадового окладу з 20.10.2021, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним захистом порушеного прав Позивача на отримання одноразової грошової допомоги у повному обсязі буде зобов`язання Відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням розміру преміювання 40% посадового окладу, з урахуванням раніше виплачених сум.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що вимоги Позивача про стягнення на його користь з Відповідача середнього заробітку за весь час прострочення повного розрахунку при звільненні, та про стягнення з Відповідача на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, оскільки Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували виникнення у нього розладів здоров`я, стресового стану тощо після вчинення Відповідачем оскаржуваних дій, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з Відповідача моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги, оцінивши доводи апеляційної скарги Відповідача в частині питання щодо строку звернення до адміністративного суду, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Зі змісту наведених норм вбачається, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховним Судом у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 620/7954/21 зазначено, що законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій приписів статті 123 КАС України, Верховний Суд враховував, що поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких вона мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав. У той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Незвернення до суду з адміністративним позовом за захистом свої прав через неналежне використання своїх процесуальних прав не є поважною причиною пропуску строку.

Наслідки пропуску строку звернення до суду визначені статтею 123 КАС України.

Так, частиною 1 цієї статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною 2 вказаної статті визначено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку у разі визнання їх судом неповажними.

У постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 9901/425/19 Велика Палата Верховного суду зазначила, що у випадку, коли особа вважає, що її права при прийнятті, проходженні або звільненні з публічної служби були порушені, вона має право звернутися до суду у більш стислі строки, ніж на загальних підставах. Звернення до суду з пропуском цього строку за відсутності поважних причин позбавляє таку особу права захисту у судовому порядку.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Частина 2 статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, обов`язок доведення обставин, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулася до суду.

Верховний Суд зауважував, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії «права на суд», може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2020 року у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також, Верховний суд вважав за необхідне зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи та встановлено судом першої інстанції, предметом спору у даній справі є, зокрема оскарження розпорядчого документа Директора Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз служби безпеки України про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду зазначено, що відповідний вид дисциплінарного стягнення підлягає накладенню шляхом прийняття наказу, з яким його ознайомлено не було, внаслідок чого у позовній заяві окремим пунктом було викладено клопотання про витребування матеріалів особової справи та, зокрема, копії оскаржуваного наказу про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у виді догани.

Позивачем також наголошено, що копію рапорту йому надано не було, а сам рапорт не є тим документом, яким має оформлюватися догана.

Суд першої інстанції ухвалою від 21 грудня 2023 року визнав поважними причини пропуску Позивачем строку звернення до суду з позовом у цій справі та поновив пропущений строк звернення до суду.

Суд першої інстанції вважав поважними причини пропуску Позивачем строку звернення до суду, оскільки подаючи відповідний позов ОСОБА_1 був переконаний, що рапорт від 20.10.2021 не є тим єдиним документом, яким було накладено дисциплінарне стягнення, а має існувати наказ.

Таким чином, Суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені обставини свідчать про поважність причин пропуску Позивачем строку звернення до суду, у зв`язку з чим заява Позивача про поновлення строку звернення до суду є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

Згідно із статтею 97 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що наказ ним не приймався, оскільки такий обов`язок для командира не передбачено чинним законодавством України, а догана була оголошена Позивачу шляхом складання рапорту, з яким його було ознайомлено 20.10.2021.

Так, відповідно до рапорту Заступника директора ІСТЕ СБУ полковника ОСОБА_2 від 20.10.2021 (т. 2, а.с. 74) за неналежне виконання службових обов`язків (порушення при підготовці документів), що виразилось у неналежному виконанні вимог статті 11 (в частині сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок) та статті 16 (в частині зобов`язання військовослужбовця виконувати обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою) Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ оголошено догану Позивачу.

Рапорт містить відмітку про ознайомлення Позивача зі змістом 20.10.2021 під особистий підпис із зазначенням «Не згоден. Заперечую щодо накладення стягнення. Буду оскаржувати у встановленому порядку».

Таким чином, Позивач в момент оголошення йому догани у формі рапорту був обізнаний про оголошення йому догани, оскільки підтвердив, що буде оскаржувати його у встановленому порядку.

Також, у поданні до звільнення з військової служби полковника ОСОБА_1 від 18.11.2021 гриф обмеженого доступу «Для службового користування» (т. 1, а.с. 114-115), з яким Позивач 18.11.2021 ознайомився особисто та поставив свій підпис зазначено, що полковник ОСОБА_1 має догану, оголошену 20.10.2021 Заступником директора ІСТЕ СБУ полковником ОСОБА_5 .

Колегія суддів звертає увагу, що всі інші позовні вимоги задоволено у зв`язку з визнанням протиправним та скасуванням судом оголошеного ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оформленого рапортом від 20.10.2021.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що з оголошеним дисциплінарним стягненням у вигляді догани, оформленим рапортом Заступника директора Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України від 20.10.2021 Позивач ознайомився 20.10.2021, та додатково у поданні до звільнення з військової служби полковника ОСОБА_1 від 18.11.2021, а адміністративний позов було подано до суду першої інстанції лише 24.01.2022 (т. 1, а.с. 43-44), то задоволені судом першої інстанції позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду на підставі частини третьої статті 123 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визнання поважними причини пропуску Позивачем строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та наявності підстав для поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до положень статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції скасуванню, а адміністративний позов залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України - задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2024 року скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення компенсації втрати частини доходів, середнього заробітку та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: Я.М. Василенко

Л.О. Костюк