Справа № 440/11905/23
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 р.Справа № 440/11905/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 р. (постановлену суддею Слободянюк Н.І.) по справі за заявою ОСОБА_1 , поданою в порядку ст. 383 КАС України, по справі № 440/11905/23

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання протиправними дій та бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо виконання рішення суду від 29.09.2023 р. у справі № 440/11905/23, в якій просив визнати протиправними дії та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 р. у справі № 440/11905/23 щодо складання довідки про грошове забезпечення станом на 01.01.2022 р. із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 01.01.2022 р. для працездатних осіб.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 р. відмовлено в задоволенні заяви позивача.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 р. та задовольнити заяву позивача.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: визнати протиправними дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо складення та надсилання до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 (пенсійна справа № ФП70990) станом на 01.01.2022 р. із заниженням розмірів додаткових щомісячних видів грошового забезпечення, а саме: надбавки за особливості проходження служби та премії; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 р., відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України № 2262-ХІІ, положень постанови Кабінету Міністрів України № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік", на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, розмір яких встановлений відповідно до вимог окремого доручення - наказу Міністра оборони України від 14.01.2022 р. № 248/269 про визначення розмірів додаткових щомісячних видів грошового забезпечення військовослужбовців на 2022 рік, а саме: надбавки за особливості проходження служби у розмірі 65 % та премії у розмірі 95%, для здійснення обчислення та перерахунку пенсії за вислугу років з 01 лютого 2022 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 р. у справі № 440/11905/23, яке набрало законної сили, адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо складення на ім`я ОСОБА_1 та надання до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідки від 06.06.2023 р. № ФП70990/4777 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 р. із зазначенням у ній надбавки за особливості проходження служби в розмірі 0% та премії в розмірі 10%; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати на ім`я ОСОБА_1 та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2022 р., відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. № 2262-ХІІ з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за січень 2022 року за відповідною посадою у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 р.; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

07.02.2024 р. Полтавським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист у справі № 440/11905/23 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати на ім`я ОСОБА_1 та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2022 р., відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262-ХІІ, з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 р. № 704 щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, зокрема, з урахуванням надбавки за особливості проходження служби та премії у середніх розмірах, що фактично виплачені за січень 2022 року за відповідною посадою у тому державному органі, звідки ОСОБА_1 звільнився на пенсію, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022 р.

Позивач вважаючи, що відповідачем щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія, що зазначені у довідці про розмір грошового забезпечення від 05.02.2024 р., обчислені, виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 1762 грн., встановленого на 01.01.2018 р., тобто, відповідачем вчинено дії щодо неправильного складання довідки про розмір грошового забезпечення та бездіяльність, яка полягає у невиконанні законних вимог позивача щодо належного обчислення грошового забезпечення станом на 01.01.2022 р. та підготовці відповідної довідки, звернувся до суду з цією заявою.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи № 440/11905/23 не вирішувалось питання щодо зобов`язання

відповідача обчислювати розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01..01.2022 р., а не на 01.01.2018 р.,

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду. У такій заяві зазначаються: найменування адміністративного суду, до якого подається заява; ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; номер адміністративної справи; відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; інформація про хід виконавчого провадження; документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; перелік документів та інших матеріалів, що додаються. На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи. Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що вона спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили, тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.

Тобто, застосування судом до суб`єкта владних повноважень вимог ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Як вбачається з заяви ОСОБА_1 , позивач не погоджується з тим, що відповідачем при виконанні рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 р. у справі № 440/11905/23 щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премія, що зазначені відповідачем у довідці про розмір грошового забезпечення від 05.02.2024 р., обчислені, виходячи з прожиткового мінімуму в розмірі 1762 грн., встановленого на 01.01.2018 р., тобто, відповідачем вчинено дії щодо неправильного складання довідки про розмір грошового забезпечення та бездіяльність, яка полягає у невиконанні вимог позивача щодо належного обчислення грошового забезпечення станом на 01.01.2022 р. та підготовці відповідної довідки.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 р. у справі № 440/11905/23 суд зобов`язав ІНФОРМАЦІЯ_2 підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою позивача станом на 01.01.2022 р., виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 29.09.2023 р. у справі №440/11905/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 05.021.2024 р. сформував та направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2022 р., у якій визначив: посадовий оклад - 4590,00 грн, оклад за військове звання - 1440,00 грн., відсоткова набавка за вислугу років (50%) - 3015,00 грн., надбавка за ОПС (65%) - 4173,00 грн., премія (95%) - 3097,00 грн., всього - 16315,00 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що судовим рішенням від 29.09.2023 р. у справі № 440/11905/23 ІНФОРМАЦІЯ_2 не зобов`язано підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області довідку про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2022 р. із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, тобто, позивач не погоджується з діями ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 р.

Крім того, постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ВП № 74152556 ВІД 02.04.2024 р. закрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 440/11905/23, виданого 07.02.2024 р. Полтавським окружним адміністративним судом, у зв`язку з фактичним виконанням ІНФОРМАЦІЯ_2 у повному обсязі рішення Полтавського окружного адміністративного суду по справі № 440/11905/23, з чим погодився позивач.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04..2023 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329, 379, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 р. по справі № 440/11905/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 10.06.2024 року