Справа № 160/7995/24
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2024 рокуСправа №160/7995/24
28 березня 2024 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність розрахунку розміру грошової компенсації за невикористану відпустку за період з 05.11.2014 року по 02.11.2020 року. Позивач зазначає, що відповідач безпідставно виходив із середньоденного грошового забезпечення позивача 372,09 грн, оскільки в ході попередніх судових спорів позивача з відповідачем судом вже встановлено цю величину в розмірі 484,46 грн.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/7995/24 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2024 оку прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/7995/24, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
22 квітня 2024 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив на позовну заяву, який надійшов від представника відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що при обчисленні розміру спірної компенсації належить використовувати робочі дні (а не календарні дні, як вказує позивач).
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.01.2023 року у справі №160/17254/22 зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану щорічну чергову відпустку за період з 05.11.2014 року по 02.11.2020 року.

02 лютого 2024 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій вказав, що з листа відповідача від 17.11.2023 року дізнався, що розрахунок компенсації проведено з порушенням законодавства, а середньоденне забезпечення в розмірі 372,09 визначено помилково. Послався при цьому на висновки, які містяться у рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року у справі №804/19775/14. В зв`язку з цим вимагав здійснити нарахування та виплату спірної компенсації згідно вимог законодавства (із застосуванням робочих днів, а не календарних).

Листом від 07.03.2024 року №21/ІІІ-6/Пн відповідач повідомив позивачу, що кількість діб невикористаної відпустки за період з 05.11.2014 року по 02.11.2020 року складає 267 днів. Середньоденне грошове забезпечення станом на 04.11.2024 року становило 372,09 грн, отримано в результаті ділення місячного розміру грошового забезпечення (11162,77) на 30 календарних днів. Заперечує проти застосування для відповідних обчислень Порядку №100, оскільки цей правовий акт стосується найманих працівників, а позивач працював в правоохоронному органі, де отримував грошове забезпечення, а не заробітну плату. Посилається при цьому на Інструкцію №499, яка визначає, що при виплаті забезпечення за неповний місяць розрахунок здійснюється з огляду на календарні дні. Це ж доведено відповідачу і відомчими актами. Також згідно Положення №114 відпустки обчислюються подобово. Також посилається на п. 7 Порядку №100, де обчислення здійснюються з огляду на календарні дні.

У довідці відповідача від 01.03.2024 року №73 в наявності відповідні розрахунки, згідно яких середньоденне грошове забезпечення позивача за вересень-жовтень 2014 року складає 357,39 грн.

У довідці відповідача від 01.03.2024 року №74 в наявності розрахунки, згідно яких грошове забезпечення позивача з 04.11.2014 складало: 11162,77 (місячний розмір), 372,09 грн (середньоденний розмір, отриманий діленням на 30 календарних днів), також розраховано розмір спірної виплати в цілому. Виплата здійснена 08.12.2023 року.

У довідці відповідача від 01.03.2024 року №18/37/1к розраховано кількість днів невикористаної відпустки.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо неналежного обчислення розміру компенсації щорічної відпустки. позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне

Оскільки позивача звільнено 02.11.2020 року - саме з цієї дати виникло право позивача на отримання компенсації відпустки, яке було підтверджено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №160/17254/22. Тобто, діючи законно, відповідач мав би саме 02.11.2020 року здійснити відповідне нарахування та виплату (ст. 116 Кодексу законів про працю України). Відповідно, саме станом на цю дату належить використовувати законодавство, що регулює спірні правовідносини.

Частиною першою статті 83 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) порядок обчислення заробітної плати працівникам за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, відпустки у зв`язку з усиновленням дитини, відпустки для підготовки та участі в змаганнях, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи та компенсації за невикористані відпустки, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №504/96-ВР у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

За ч. 10 ст. 93 Закону №580-VIII за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Згідно ч. 2 ст. 94 Закону №580-VIII порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 року №988 установлено, що порядок виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Таким порядком є Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року №260 (далі - Порядок).

Згідно абз. 7, 8 п. 8 розділу ІІІ Порядку за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства, на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Також згідно п. 56 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), згідно пп. «а» п. 1 якого він застосовується у випадках виплати працівникам компенсації за невикористані відпустки.

Згідно п. 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до абз. 4 п. 3 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати для оплати за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, крім зазначених вище виплат, до фактичного заробітку включаються виплати за час, протягом якого працівнику зберігається середній заробіток (за час попередньої щорічної відпустки, виконання державних і громадських обов`язків, службового відрядження тощо), та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

За п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Визначення нормативно-правового акту, яким слід керуватися у спірних правовідносинах, неодноразово було предметом судового розгляду.

Так, в подібних правовідносинах у постанові Касаційного адміністративного суду від 23.10.2019 року у справі № 826/8185/18 Верховним Судом вказано, що правильним є застосування до спірних правовідносин Порядку №100, а згідно описаних в цій справі фактичних обставин справи Національна поліція України самостійно обчислила грошове забезпечення особи шляхом ділення середньомісячного грошового забезпечення на кількість робочих днів (21), а не на кількість календарних днів.

Слушними в цьому відношенні є і посилання позивача на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №804/19775/14. Так, в цьому рішенні до періоду вимушеного прогулу позивача, який тривав як до набрання чинності Порядком №260, так і після цього застосовано саме Порядок №100, що обґрунтовано посиланням на постанову Верховного Суду від 23.04.2020 року у справі №822/880/16.

У вказаній постанові Касаційний адміністративний зробив правовий висновок, за змістом якого компенсаційна виплата (середній заробіток за час вимушеного прогулу), яка обчислюється за період як до набрання чинності Порядком №260, так і після набрання ним чинності (однак за період, який повністю охоплено Порядком №100) має визначатися згідно норм Порядку №100.

В даній справі також йдеться про компенсаційну виплату (компенсація невикористаної відпустки), яка обчислюється за період як до набрання чинності Порядком №260, так і після набрання ним чинності (однак за період, який повністю охоплено Порядком №100), в зв`язку з чим вірним є застосування норм Порядку №100.

Також у рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2020 року у справі №804/19775/14 стосовно позивача вже встановлено преюдиційну обставину - розмір його середньоденного грошового забезпечення складає 484,46 грн. Отже, ця обставина визнається згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства як така, що встановлена стосовно позивача.

Відповідно, позовні вимоги щодо застосування під час обчислення розміру компенсації за невикористані дні відпустки розміру середньоденного грошового забезпечення, який розраховано згідно Порядку №100 та вже визначено в іншому рішенні суду щодо позивача, є обґрунтованими.

Оскільки відповідачем в цій справі фактично вчинено не дії щодо відмови у перерахунку розміру спірної компенсації, а надано відмову на заяву позивача, що є індивідуально-правовим актом, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. З метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову відповідача, викладену в листі від 08.03.2024 року №21/Т-6/ЛК.

Також суд зауважує, що проведення відповідних обчислень виходячи з належного розміру середньоденного грошового забезпечення позивача відповідачем наразі не здійснено. Отже, наразі відсутні підстави для проведення таких розрахунків судом та, як наслідок, для зобов`язання відповідача сплатити визначену суму.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20-А, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області в обчисленні розміру грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні щорічних відпусток в період з 05.11.2014 року по 02.11.2020 року виходячи з середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 484,46 грн, викладену у листі від 08.03.2024 року №21/Т-6/ЛК.

Зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області провести перерахунок, нарахування та виплату ОСОБА_1 розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток в період з 05.11.2014 року по 02.11.2020 року, згідно положень абз. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, виходячи з середньоденного грошового забезпечення ОСОБА_1 у розмірі 484,46 грн, з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювався.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко