Справа № 560/2450/24
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2450/24
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Ковальчук О.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту від 09.01.2024 про звільнення з військової служби за підпунктом г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт від 09.01.2024 щодо звільнення з військової служби та прийняти рішення про звільнення з військової служби за сімейними обставини у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи, відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок".

В обґрунтування позову вказує, що 09.01.2024 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення через сімейні обставини, посилаючись на підпункт г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою інвалідом І групи - дідом ОСОБА_2 . Однак, відповідь на рапорт від 09.01.2024 року від відповідача не отримав. Вважає протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту від 09.01.2024. Просить задовольнити позовні вимоги.

Хмельницький окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовної заяви. Зазначає, що 17.01.2024 надійшов рапорт позивача про звільнення його з військової служби відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військову службу та військовий обов`язок" у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дідом ОСОБА_3 , який є особою з інвалідністю І групи та потребує постійного догляду, що підтверджується довідкою МСЕК серія НОМЕР_2 від 12.02.2014. Зазначає, що 20.01.2024 результатами вивчення рапорту та долученого до нього документів офіцер юридичної служби подав довідну на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 та командиру 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у якій вказав, що подані позивачем документи, зокрема довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0322277 від 12.02.2014 не підтверджують потребу діда позивача у постійному догляді. Вказує, що рапорт про звільнення від 09.01.2024 підписаний лише позивачем, не містить записів відміток про отримання безпосереднім командиром позивача та відповідного клопотання безпосереднього командира по суті рапорту. Відповідач вказує, що позивач порушив порядок реалізації права на звільнення з військової служби. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2022 №121).

09.01.2024 за допомогою засобів поштового зв`язку надіслав до військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" у зв`язку із необхідністю здійснення постійного догляду за особою інвалідом І групи - дідом ОСОБА_2 .

До рапорту долучив довідку огляду медико-соціальною експертною комісією серії НОМЕР_2 , якою встановлено, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду, довідку ЛКК від 12.01.2024 №12 про те, що ОСОБА_1 не може здійснювати догляд за сторонньою людиною, копію довідки ЛКК від 12.01.2024 №13, відповідно до якої ОСОБА_1 може здійснювати догляд за сторонньою людиною, довідку від 08.01.2024 №2 про місце реєстрації.

Не отримавши відповіді за рапорт про звільнення з військової служби, важаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі Закон № 2232-XII) .

Відповідно до частини 5 статті 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII.

За змістом підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII (в редакції станом на день виникнення спірних відносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

Частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України регулює Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Суд встановив, що одночасно з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII позивач подав для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за дідом ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю I групи, позивач надав довідку медико-соціальної експертної комісії серії АВ №0322277, якою встановлено, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду.

Повноваження медико-соціальної експертної комісії та порядок проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, особам з інвалідністю з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності визначає Положення про медико-соціальну експертизу, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 (далі - Положення № 1317).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення № 1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Згідно з пунктом 3 Положення № 1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

За змістом підпункту 1 пункту 11 Положення № 1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають, зокрема, ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

При цьому, поняття "сторонній догляд" не є тотожним поняттю "постійний догляд".

У постанові від 21 лютого 2024 р. у справі N 120/1909/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що саме по собі поняття "догляд вдома" є не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком.

Тому, право на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII виникає у військовослужбовця за наявності виданого компетентним органом документу, який підтверджує необхідність постійного догляду за особою з інвалідністю I групи.

Відповідно до пункту 210 Положення № 1317 звільнення військовослужбовців строкової військової служби проводиться на підставах, визначених частиною другою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", командиром військової частини, який має право видавати накази по стройовій частині.

Отже, повноваження щодо оцінки документів, поданих позивачем для підтвердження права на звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, та видачі відповідного наказу належать командиру військової частини НОМЕР_1 (відповідача).

Порядок та строки розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби Законом № 2232-XII та Положенням № 1317 не передбачені.

Тому, з урахуванням приписів статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), правову оцінку дій відповідача щодо розгляду рапорту позивача від 09.01.2024 про звільнення з військової служби, суд здійснює з застосуванням Закону України «Про звернення громадян».

За змістом статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідач не надав докази, які підтверджують дотримання вимог зазначеної норми Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду рапорту позивача про звільнення з військової служби.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідач не довів правомірність бездіяльності щодо розгляду рапорту позивача від 09.01.2024 про звільнення з військової служби.

Положеннями пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тому, з метою захисту права позивача на належний розгляд його рапорту суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача розглянути рапорт позивача від 09.01.2024 про звільнення з військової служби у порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян», з дотриманням відповідних приписів Закону № 2232-XII та Положення № 1317.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 09.01.2024 про звільнення з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорту ОСОБА_1 від 09.01.2024 про звільнення з військової служби у п`ятнадцятиденний строк з дня набрання законної сили цим рішенням суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_4 )

Головуючий суддя О.К. Ковальчук