Справа № 380/5481/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 рокусправа № 380/5481/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Потабенко В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лизак Д.А.,

за участю:

представника позивача Куть Н.В., згідно довіреності,

представника відповідача Вартовнік О. М., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Козак-Буд» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості та картки відмови,

в с т а н о в и в:

товариство з обмеженою відповідальністю «Козак-Буд» (далі ТзОВ «Козак-Буд», позивач) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці (далі відповідач), у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості № UA209000/2023/000293/2 від 19.10.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення, яке оформлене карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення» Львівської митниці №UA209150/2023/000111.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що декларантом було подано митну декларацію з метою ввезення на митну територію України товарів. Незважаючи на низку первинно поданих документів, що повністю підтверджували заявлену митну вартість, 19.10.2023 Львівською митницею було прийнято рішення № UA209000/2023/000293/2 про коригування митної вартості товару. Крім того, Львівською митницею було прийнято картку відмови у митному оформленні товару позивача. Декларант повністю спростував доводи, описані у рішенні про коригування митної вартості, однак, відповідач послався у листі на інші формальні підстави, які нерелевантні із рішенням про коригування митної вартості. Наведене свідчить про те, що кінцева мета митного органу полягала у коригуванні вартості товару позивача у будь-який спосіб до вищого рівня, а не підтвердження заявлених числових показників за допомогою додаткових документів. Оскільки відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 № UA209000/2023/000293/2 у сторону збільшення за резервним методом, з чим позивач не погоджується, так як ним було належним чином підтверджено митну вартість товару за основним методом, наявні підстави для звернення до суду.

Відповідач позову не визнав. 29.03.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 24551), в якому зазначає, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Відповідач звертає увагу, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів. Відповідач зазначив, що до митного оформлення декларантом подано платіжний документ №45404287 від 07.09.2023 (у графі 44 помилково вказаний "ПД 050665327") засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA69U3 від 07.07.2023. Проте, відповідно до поданих до вказаної МД фактур №00081/FE/23/MGBA та 00082/FE/23/MGBA терміном сплати є 13.07.2023 та 14.07.2023, тобто задовго до самого факту сплати. Платіжний документ "ПД за 1 за попередню поставку" від 27.06.2023 засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA02U2 від 12.04.2023. Проте, відповідно до поданої до вказаної МД фактури №FE 18/23/MGBA терміном сплати є 09.03.2023, тобто задовго до самого факту сплати. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі - продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Жодних доказів на підтвердження факту оплати за товар декларантом до митного оформлення надано не було. Звертає увагу суду на те, що інвойс не є належним документом для підтвердження митної вартості товару. Відтак, відповідач у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Ухвалою від 18.03.2024 суддя відкрила провадження за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 17.04.2024 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Суд з матеріалів справи встановив, що 01.10.2011 між ТзОВ «Козак-Буд» (надалі - покупець) та підприємством «Бізеа» (надалі - продавець) укладено договір про спільну співпрацю міжнародної купівлі-продажу.

Відповідно до п.п. 1.1. договору у порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується продати покупцю, а покупець зобов`язується придбати у продавця на умовах ЕХ Works Bizea Томіце, СІР м. Львів-Буськ Львівської області

10.10.2023 уповноважена особа позивача подала до Львівської митниці митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA38U8, у розділі 31 якої вказала опис товару: скоба дротяна в блоках з недорогоцінного металу: тип 2 /марка сталі C20D/SAE1015/06 (ІІ ґатунок), арт. 1506014; тип 2/марка сталі C20D/SAE1015/08 (ІІ гатунок), арт.1508004; тип 2 /марка сталі C20D/SAE1015/10 (ІІ гатунок), арт. 1510922; тип 2 /марка сталі C20D/SAE1015/10 (ІІ гатунок), арт. 1510922; тип 2 /марка сталі C20D/SAE1015/16 (ІІ ґатунок), арт. 1516061; тип 2 /марка сталі C20D/SAE1015/38 (ІІ ґатунок), арт. 1531438; тип 2 /марка сталі C20D/SAE1015/50 (ІІ ґатунок), арт. 1531438.

Задекларована вартість товару складає 25166,02 USD, що згідно з офіційним курсом валюти 36,55 грн. за 1 долар становить 919885,98 грн.

На підтвердження заявленої митної вартості позивач разом з вищевказаною митною декларацією подало митному органу такі документи, як:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoce) від 06.10.2023 № 00134/23/MGBA;

- автотранспортну накладну (Road consignment note) від 06.10.2023 № 456015;

- сертифікат з перевезення (походження товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) від 09.10.2023 № PL/MF/AT 0159559;

- банківський платіжний документ, що стосується товару, від 27.06.2023 (ПД за 1 попередню поставку);

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційне послуги від 06.10.2023 № 55;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 10.10.2023 б.н.;

- документ, що підтверджує вартість страхування від 19.11.2022 б.н.;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.01.2023 (цінник);

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 14.09.2023 № 19-09/950;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 16.12.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.10.2018 № 04;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21.01.2021 № 06;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.11.2022 № 07;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких ( зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів) від 01.10.2011 № 2011/10/011;

- договір про надання послуг митного брокера від 01.09.2022 № 114;

- договір (контракт) про перевезення від 28.06.2023 б/н;

- інші некласифіковані документи ( акт звірки від 14.09.2023; видаткову накладну № 40 від 06.09.2023; видаткову накладну № 35 від 07.08.2023; видаткову накладну № 36 від 08.08.2023; ВН 12 від 19.04.2023; ВН13 від 20.04.2023; заявка № б/н від 06.10.2023; МД 22UA00U2 від 19.12.2022; МДUA209150/2022/015813 від 07.10.2022; податкову накладну № 1 від 19.04.2023; податкову накладну №1 від 19.04.2023; податкову накладну № 2 від 20.04.2023; податкову накладну № 2 від 07.08.2023; податкову накладну № 2 від 06.09.2023; податкову накладну № 3 від 07.08.2023; прибуткову накладну № 9 від 12.04.2023; прибуткову накладну № 20 від 07.07.2023; прибуткову накладну № 40 від 27.09.2023; судове рішення у справі № 380/9707/23, № 380/9789/23 від 03.07.2023; копію митної декларації країни відправлення 23PL402010T1570832 від 09.10.2023; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів від 10.10.2023 № 23UA38U8.

Львівська митниця, дослідивши документи, додані позивачем до митної декларації ІМ40ДЕ №23UA38U8, надіслала позивачу вимогу, якою відповідно до ст. 53 Митного кодексу України просила надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару

У відповідь на цю вимогу позивач 19.10.2023 надіслав відповідь та додав додаткові документи: ПД за 1 попередню поставку від 27.06.2023, ПД 050665327 від 05.10.2023, страховку б.н. від 19.11.2022 по 18.11.2023; цінник на 2023 рік; висновок судового товарознавчого дослідження від 16.12.2022, висновок ТПП 19-09/950 від 14.09.2023; акт звірки від 14.09.2023 по 10.10.2023; прибуткову накладну № 20 від 07.07.2023; податкову накладну № 1 від 19.04.2023; податкову накладну № 2 від 20.04.2023; видаткову накладну № 13 від 20.04.2023; видаткову накладну № 12 від 19.04.2023; МД 22UA00U2 від 19.10.2022; МД UA209150/2022/015813 від 07.10.2022; прибуткову накладну № 40 від 17.09.2023; видаткову накладну № 35 від 07.08.2023; видаткову накладну № 36 від 08.08.2023; податкову накладну № 2 від 06.09.2023; рішення суду 380/9797/23, 380/9789/23 від 03.07.2023, 23PL402010T1570832 від 09.10.2023.

19.10.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000293/2.

Як зазначено у графі 33 рішення, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. За результатами встановлено наступне. Відповідно до п. 6.2 контракту від 01.10.2011 № 2011/10/011 (далі - контракт) покупець зобов`язаний в 30-денний термін оплатити вартість поставленого товару або погодження покупця здійснити передоплату грошових коштів за поставляємий товар. Тобто, контрактом не зазначено чітких умов оплати за товар. Поряд з цим у рахунку-фактурі №00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 вказані умови оплати за товар: перерахунок в 14-денний термін до 20.10.2023. Тобто, контрактом не встановлено, що умови оплати можуть визначатися у односторонньому порядку продавцем у рахунку-фактурі; п. 2.1 контракту визначено, що продавець виставляє фактури VAT. Однак, подана до митного оформлення faktura eksportowa № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 не є фактурою VAT; п. 6.1 контракту встановлено, що платежі за товари мають здійснюватися за дорученням покупця на користь продавця. Таке доручення чи інші угоди з третіми особами до митного оформлення не подавалося; у рахунку-фактурі № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 міститься посилання на замовлення №37614/23. Такий документ до митного оформлення не подавався; платіжний документ №45404287 від 07.09.2023 (у графі 44 помилково вказаний ПД 050665327") засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA69U3 від 07.07.2023. Проте, відповідно до поданих до вказаної МД фактур №0008l/FE/23/MGBA та 00082/FE/23/MGBA терміном сплати є 13.07.2023 та 14.07.2023, тобто задовго до самого факту сплати; платіжний документ "ПД за 1 за попередню поставку від 27.06.2023 засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA02U2 від 12.04.2023. Проте, відповідно до поданої до вказаної МД фактури №FE 18/23/MGBA терміном сплати є 09.03.2023, тобто задовго до самого факту сплати; у експортній декларації від 09.10.2023 №23PL402010E1570832 статистична вартість товару складає 109475 польських злотих. У перерахунку за курсом НБУ для митних вартостей на жовтень 2023 року (4,3501 польських злотих за 1 дол. США) це складає 25166,09 дол. США, що відповідає заявленій фактурній вартості. За заявлених умов поставки EXW - Tomice, це не кореспондує з положеннями ст. 4 Регламенту Комісії ЄС від 09.02.2010 № 113/2010, у якій зазначено, що статистична вартість повинна ґрунтуватися на вартості товарів та коригуватись так, щоб містити виключно та повністю транспортні та страхові витрати, що були понесені задля доставки товарів з місця їх відправлення до кордону держави-члена, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру; поданий експертний висновок Львівської ТПП від 14.09.2023 № 19-09/950 не стосується оцінюваної партії товару. Крім того, п. 52 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (затвердженого постановою КМ України від 10.09.2003 №1440) визначено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки. З висновком не надійшов запит Львівської ТПП на адресу BizeA, тому митниці невідомий його зміст. Однак, з незрозумілих міркувань, на запит Львівської ТПП ОСОБА_1 надіслала оферту, адресовану ТзОВ "Козак-Буд". Інші джерела в тексті розділу 8 не наведені. Звідки експерт взяв числові значення, внесені до таблиці 2, невідомо. У примітках до таблиці 2 експерт чомусь наводить курс НБУ станом на 04.04.2023. Однак, вказаний ним курс (39,5686 грн. за долар США) не відповідає встановленому НБУ (36,56863 грн. за долар США). Якщо співставити дані у стовпцях "Вартість, пол. злотих за упаковку з ПДВ", "Вага упакування, кг" та "Вартість, дол. США за кг, без ПДВ" стає зрозумілим, що розрахунки експерта є хибними; у поданому додатку до контракту №7 від 01.11.2022 визначено, що ціна товару по контракту буде становити 1,10-1,20 дол. США/кг. Однак, не вказано конкретні умови для ціни 1,10 чи 1,20 дол. США/кг; у поданому прайс-листі від 01.01.2023 №б/н вказана цінова пропозиція 1,10-1,20 дол. СЩА/кг. Які умови визначають ціну 1,10 чи 1,20 дол. США/кг не зазначено. Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості. Відповідно до ч. З ст. 53 Митного кодексу України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана. Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України необхідно надати наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційих послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат,- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України надати (за наявності) такі додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларантом додатково надано документи, які уже подавались з МД та не усувають виявлені розбіжності. Таким чином, митницею встановлено розбіжності в поданих документах, відсутність належних документів, що підтверджують складові митної вартості. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності. Це, відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю. Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Використано метод 2б. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД від 08.09.2023 № 23UA86U7, де митна вартість такого товару становить 1,8822 дол. США за кг. Коригування не здійснювалося.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI, з наступними мінами та доповненнями, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до положень ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно положень ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях від 31.03.2015 у справі №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №809/1884/16 та від 14.08.2018 у справі №826/5868/16.

При цьому, згідно правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.03.2021 у справі №540/2605/18, від 07.02.2023 у справі №804/5961/16, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підтвердження заявленої митної вартості позивач разом з вищевказаною митною декларацією подало митному органу такі документи, як:

- рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoce) від 06.10.2023 № 00134/23/MGBA;

- автотранспортну накладну (Road consignment note) від 06.10.2023 № 456015;

- сертифікат з перевезення (походження товару форми EUR.1 (Movement certificate EUR.1) від 09.10.2023 № PL/MF/AT 0159559;

- банківський платіжний документ, що стосується товару, від 27.06.2023 (ПД за 1 попередню поставку);

- рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційне послуги від 06.10.2023 № 55;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 10.10.2023 б.н.;

- документ, що підтверджує вартість страхування від 19.11.2022 б.н.;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 01.01.2023 (цінник);

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 14.09.2023 № 19-09/950;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 16.12.2022;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.10.2018 № 04;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 21.01.2021 № 06;

- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01.11.2022 № 07;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких ( зовнішньоекономічних та/або внутрішніх договорів) від 01.10.2011 № 2011/10/011;

- договір про надання послуг митного брокера від 01.09.2022 № 114;

- договір (контракт) про перевезення від 28.06.2023 б/н;

- інші некласифіковані документи ( акт звірки від 14.09.2023; видаткову накладну № 40 від 06.09.2023; видаткову накладну № 35 від 07.08.2023; видаткову накладну № 36 від 08.08.2023; ВН 12 від 19.04.2023; ВН13 від 20.04.2023; заявка № б/н від 06.10.2023; МД 22UA00U2 від 19.12.2022; МДUA209150/2022/015813 від 07.10.2022; податкову накладну № 1 від 19.04.2023; податкову накладну №1 від 19.04.2023; податкову накладну № 2 від 20.04.2023; податкову накладну № 2 від 07.08.2023; податкову накладну № 2 від 06.09.2023; податкову накладну № 3 від 07.08.2023; прибуткову накладну № 9 від 12.04.2023; прибуткову накладну № 20 від 07.07.2023; прибуткову накладну № 40 від 27.09.2023; судове рішення у справі № 380/9707/23, № 380/9789/23 від 03.07.2023; копію митної декларації країни відправлення 23PL402010T1570832 від 09.10.2023; митну декларацію, за якою було відмовлено у випуску товарів від 10.10.2023 № 23UA38U8.

Львівська митниця, дослідивши документи, додані позивачем до митної декларації ІМ40ДЕ №23UA38U8, надіслала позивачу вимогу, якою відповідно до ст. 53 МК України просила надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару

У відповідь на цю вимогу позивач 19.10.2023 надіслав відповідь та додав додаткові документи: ПД за 1 попередню поставку від 27.06.2023, ПД 050665327 від 05.10.2023, страховку б.н. від 19.11.2022 по 18.11.2023; цінник на 2023 рік; висновок судового товарознавчого дослідження від 16.12.2022, висновок ТПП 19-09/950 від 14.09.2023; акт звірки від 14.09.2023 по 10.10.2023; прибуткову накладну № 20 від 07.07.2023; податкову накладну № 1 від 19.04.2023; податкову накладну № 2 від 20.04.2023; видаткову накладну № 13 від 20.04.2023; видаткову накладну № 12 від 19.04.2023; МД 22UA00U2 від 19.10.2022; МД UA209150/2022/015813 від 07.10.2022; прибуткову накладну № 40 від 17.09.2023; видаткову накладну № 35 від 07.08.2023; видаткову накладну № 36 від 08.08.2023; податкову накладну № 2 від 06.09.2023; рішення суду 380/9797/23, 380/9789/23 від 03.07.2023, 23PL402010T1570832 від 09.10.2023.

19.10.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/000293/2.

Як зазначено у графі 33 рішення, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. За результатами встановлено наступне. Відповідно до п. 6.2 контракту від 01.10.2011 № 2011/10/011 (далі - контракт) покупець зобов`язаний в 30-денний термін оплатити вартість поставленого товару або погодження покупця здійснити передоплату грошових коштів за поставляємий товар. Тобто, контрактом не зазначено чітких умов оплати за товар. Поряд з цим у рахунку-фактурі №00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 вказані умови оплати за товар: перерахунок в 14-денний термін до 20.10.2023. Тобто, контрактом не встановлено, що умови оплати можуть визначатися у односторонньому порядку продавцем у рахунку-фактурі; п. 2.1 контракту визначено, що продавець виставляє фактури VAT. Однак, подана до митного оформлення faktura eksportowa № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 не є фактурою VAT; п. 6.1 контракту встановлено, що платежі за товари мають здійснюватися за дорученням покупця на користь продавця. Таке доручення чи інші угоди з третіми особами до митного оформлення не подавалося; у рахунку-фактурі № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 міститься посилання на замовлення №37614/23. Такий документ до митного оформлення не подавався; платіжний документ №45404287 від 07.09.2023 (у графі 44 помилково вказаний ПД 050665327") засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA69U3 від 07.07.2023. Проте, відповідно до поданих до вказаної МД фактур №0008l/FE/23/MGBA та 00082/FE/23/MGBA терміном сплати є 13.07.2023 та 14.07.2023, тобто задовго до самого факту сплати; платіжний документ "ПД за 1 за попередню поставку від 27.06.2023 засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA02U2 від 12.04.2023. Проте, відповідно до поданої до вказаної МД фактури №FE 18/23/MGBA терміном сплати є 09.03.2023, тобто задовго до самого факту сплати; у експортній декларації від 09.10.2023 №23PL402010E1570832 статистична вартість товару складає 109475 польських злотих. У перерахунку за курсом НБУ для митних вартостей на жовтень 2023 року (4,3501 польських злотих за 1 дол. США) це складає 25166,09 дол. США, що відповідає заявленій фактурній вартості. За заявлених умов поставки EXW - Tomice, це не кореспондує з положеннями ст. 4 Регламенту Комісії ЄС від 09.02.2010 № 113/2010, у якій зазначено, що статистична вартість повинна ґрунтуватися на вартості товарів та коригуватись так, щоб містити виключно та повністю транспортні та страхові витрати, що були понесені задля доставки товарів з місця їх відправлення до кордону держави-члена, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру; поданий експертний висновок Львівської ТПП від 14.09.2023 № 19-09/950 не стосується оцінюваної партії товару. Крім того, п. 52 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав" (затвердженого постановою КМ України від 10.09.2003 №1440) визначено, що оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки. З висновком не надійшов запит Львівської ТПП на адресу BizeA, тому митниці невідомий його зміст. Однак, з незрозумілих міркувань, на запит Львівської ТПП ОСОБА_1 надіслала оферту, адресовану ТзОВ "Козак-Буд". Інші джерела в тексті розділу 8 не наведені. Звідки експерт взяв числові значення, внесені до таблиці 2, невідомо. У примітках до таблиці 2 експерт чомусь наводить курс НБУ станом на 04.04.2023. Однак, вказаний ним курс (39,5686 грн. за долар США) не відповідає встановленому НБУ (36,56863 грн. за долар США). Якщо співставити дані у стовпцях "Вартість, пол. злотих за упаковку з ПДВ", "Вага упакування, кг" та "Вартість, дол. США за кг, без ПДВ" стає зрозумілим, що розрахунки експерта є хибними; у поданому додатку до контракту №7 від 01.11.2022 визначено, що ціна товару по контракту буде становити 1,10-1,20 дол. США/кг. Однак, не вказано конкретні умови для ціни 1,10 чи 1,20 дол. США/кг; у поданому прайс-листі від 01.01.2023 №б/н вказана цінова пропозиція 1,10-1,20 дол. СЩА/кг. Які умови визначають ціну 1,10 чи 1,20 дол. США/кг не зазначено. Таким чином, митницею виявлено розбіжності та відсутність належних документів, що підтверджують всі складові митної вартості. Відповідно до ч. З ст. 53 МК України декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів, на підставі яких митна вартість буде визнана. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України необхідно надати наступні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару: якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційих послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат,- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України надати (за наявності) такі додаткові документи: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларантом додатково надано документи, які уже подавались з МД та не усувають виявлені розбіжності. Таким чином, митницею встановлено розбіжності в поданих документах, відсутність належних документів, що підтверджують складові митної вартості. У додатково наданих декларантом документах не усунуто та не роз`яснено виявлені розбіжності. Це, відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, є підставою для відмови у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю. Для визначення митної вартості товарів неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Використано метод 2б. Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД від 08.09.2023 № 23UA86U7, де митна вартість такого товару становить 1,8822 дол. США за кг. Коригування не здійснювалося.

Щодо мотивів, на які відповідач зіслався у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, а саме з приводу того, що відповідно до п. 6.2 контракту від 01.10.2011 № 2011/10/011 покупець зобов`язаний в 30-денний термін оплатити вартість поставленого товару або погодження покупця здійснити передоплату грошових коштів за поставляємий товар. Тобто, контрактом не зазначено чітких умов оплати за товар. Поряд з цим у рахунку-фактурі № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 вказані умови оплати за товар: перерахунок в 14-денний термін до 20.10.2023. Тобто, контрактом не встановлено, що умови оплати можуть визначатися у односторонньому порядку продавцем у рахунку-фактурі, суд зазначає таке. Платіжний документ №45404287 від 07.09.2023 (у графі 44 помилково вказаний «ПД 050665327») засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA69U3 від 07.07.2023. Проте, відповідно до поданих до вказаної МД фактур №0008l/FE/23/MGBA та 00082/FE/23/MGBA терміном сплати є 13.07.2023 та 14.07.2023, тобто задовго до самого факту сплати; платіжний документ «ПД за 1 за попередню поставку» від 27.06.2023 засвідчує переказ коштів на користь продавця нібито за партію товарів, оформлену за МД 23UA02U2 від 12.04.2023. Проте, відповідно до поданої до вказаної МД фактури №FE 18/23/MGBA терміном сплати є 09.03.2023, тобто задовго до самого факту сплати.

Відповідно до п. 6.2. контракту від 01.10.2011 № 2011/10/011 покупець зобов`язаний в 30 денний строк виплатити вартість поставленого товару чи погодження покупця здійснити передоплату грошовий коштів за поставлений товар.

Відповідно до експортної накладної № 0013/FE/23/MGBA зазначено про спосіб оплати (метод: переказ, термін: 14 днів, оплата 20.10.2023).

Окрім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови термінів оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови термінів оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд погоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19, що процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

У постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 Верховний суд роз`яснив, що застосування вищенаведеного підходу пов`язане з тим, що цивільні (господарські) відносини реалізуються на засадах диспозитивності. У процесі реалізації належних їм прав-обов`язків договірні сторони можуть відступити від визначеного договором алгоритму їх реалізації за умови відсутності заперечень з боку іншої сторони. Для цілей митного законодавства важливою є об`єктивна підтверджуваність реалізації відповідних операцій.

Таким чином, терміни оплати, способи оплати ніяким чином не впливають на числові значення митної вартості товару.

Крім цього, при митному оформленні товарів позивачем були надані відповідачу платіжні, розрахункові і бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару, серед яких платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах від 05.10.2023 №50665327, актом звірки взаємних розрахунків за період з 14.09.2023 по 10.10.2023 між ТзОВ «Козак-Буд» і BIZEA SP. Z O. O. за договором 2011/10/011 від 01.10.2011, відповідно до якого заборгованість ТзОВ «Козак-Буд» перед BIZEA SP. Z O. O. відсутня.

Щодо мотивів, на які відповідач зіслався у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, а саме з приводу того, що п. 2.1 контракту визначено, що продавець виставляє фактури VAT. Однак, подана до митного оформлення faktura eksportowa № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 не є фактурою VAT.

Суд встановив, що п. 2.1 контракту від 01.10.2011 № 2011/10/011 сформульований наступним чином: « ціни на скобу від 1,08 $/кг-1,12 $/кг можуть бути визначені в USD,PLN, EURO і будуть вказані у товаротранспортній накладній на момент відвантаження.».

Однак, жодним чином у контракті не вказано про вид фактур, які позивач повинен подавати при митному оформленні товару та й відповідач не зазначив, яким чином подання документу «faktura eksportowa № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023» не дає можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.

Вказані твердження відповідача суд відхиляє, як надумані.

Щодо мотивів, на які відповідач зіслався у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, а саме з приводу того, що у рахунку-фактурі № 00134/FE/23/MGBA від 06.10.2023 міститься посилання на замовлення № 37614/23. Такий документ до митного оформлення не подавався.

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд зазначає, що замовлення до контракту не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Замовлення не має вплив на числові визначення митної вартості.

Відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.

Встановлені судом фактичні обставини свідчать про відсутність у відповідача підстав для коригування заявленої декларантом митної вартості товарів, а саме коригування митної вартості є необґрунтованим.

Щодо тверджень відповідача про те, що у експортній декларації від 09.10.2023 №23PL402010E1570832 статистична вартість товару складає 109475 польських злотих. У перерахунку за курсом НБУ для митних вартостей на жовтень 2023 року (4,3501 польських злотих за 1 дол. США) це складає 25166,09 дол. США, що відповідає заявленій фактурній вартості. За заявлених умов поставки EXW - Tomice, це не кореспондує з положеннями ст. 4 Регламенту Комісії ЄС від 09.02.2010 № 113/2010, у якій зазначено, що статистична вартість повинна ґрунтуватися на вартості товарів та коригуватись так, щоб містити виключно та повністю транспортні та страхові витрати, що були понесені задля доставки товарів з місця їх відправлення до кордону держави-члена, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 4 Регламенту Комісії ЄС від 09.02.2010 №113/2010 статистична вартість повинна ґрунтуватись на вартості товарів та коригуватись так, щоб містити виключно та повністю транспортні та страхові витрати, що були понесені задля доставки товарів з місця їх відправлення до кордону держави, у якій товари перебувають на момент поміщення під митну процедуру.

Суд зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням.

Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених ч. 3 ст. 53 МК України.

Однак у цій справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.

Суд зазначає, що експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість.

Суд зазначає, що будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.

При цьому у митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.

Вказана обставина відповідачем жодними доказами не спростована.

Застереження митного органу про те, що експертний висновок, поданий позивачем, не містять відомостей про джерела інформації, що був використаний для проведення експертного дослідження, суд не враховує, адже цей документ, як і прайс-лист, є лише додатковим підтвердженням заявленої митної вартості товарів і не входять до переліку обов`язкових.

Щодо тверджень відповідача про те, що у поданому додатку до контракту №7 від 01.11.2022 визначено, що ціна товару по контракту буде становити 1,10 - 1,20 дол. США/кг. Однак, не вказано конкретні умови для ціни 1,10 чи 1,20 дол. США/кг, суд зазначає таке.

Відповідно до додатку № 7 до контракту № 2011/10/011 від 01.10.2011, ТзОВ «Козак-Буд» і BizeA Sp. z o. o. вирішили внести наступні зміни до контракту №2011/10/011 . Під час виконання контракту досягнуто згоди щодо змін: «зміна пункту ціни товару 2.1. У зв`язку з подорожчанням електроенергії сторони дійшли висновку по ціні товару, а саме: 1,10 $/кг - 1,20 $/кг.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Верховний Суд, зокрема у постановах від 23.01.2020 у справі №814/4204/15, від 17.05.2022 у справі № 814/1916/17 зазначив, що суб`єкти господарювання є вільними у визначенні умов договору, у т.ч. визначенні ціни договору, за виключенням цін на товар, ціни на який підлягають державному регулюванню.

Вказане зауваження відповідача по суті не є розбіжностями, так як не містить суперечностей з іншими поданими документами та не впливає на можливість або неможливість перевірки числового значення заявленої митної вартості товару.

Суд також не може оминути увагою й те, що у оскаржуваному рішенні відповідач зазначив, що за основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше визнаної митним органом митної вартості згідно митного оформлення за МД від 08.09.2023 № 23UA86U7, де митна вартість такого товару становить 1,8822 дол. США за кг.

За правилами ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 МК України). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64 МК України).

Отже, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст. 60 МК України, де, зокрема, указано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч. 2 ст. 60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч. 3 ст. 60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч. 5 ст. 60).

Суд зазначає, що ані текст рішень митниці про коригування митної вартості товару, ані текст відзиву на позов не містять жодних відомостей про подібність товарів за поданою позивачем митною декларацією та про схожість умов поставок з товарами по за МД від 08.09.2023 № 23UA86U7, де митна вартість такого товару становить 1,8822 дол. США за кг.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості Львівська митниця зазначає лише про те, що джерелом інформації для прийнятих рішень стала вказана митна декларація.

Між тим, відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту подібності товару та умов імпорту не дозволяє використовувати рівні показники митної вартості товару.

Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 (далі - Правила №598), позаяк у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ст. 64 МК України у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митницею такого порівняння зроблено не було. Таких доказів матеріали справи не містять.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2018 у справі № 815/228/176, про наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що якщо у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, це жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Верховний Суд неодноразово вказував на необхідність врахування комплексу відомостей в рішеннях про коригування митної вартості товару, зокрема в постанові від 26.05.2022 у справі № 560/355/19.

Відтак, це є ще однією з підстав для висновку про порушення відповідачем норм МК України при митному оформленні товару, що декларувався позивачем.

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а також витрати на його доставку в Україну. При цьому для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять таких істотних неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.

Суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Натомість під час розгляду справи судом з`ясовано, що зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак, зазначені митним органом у повідомленні та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, позивач для підтвердження заявленої ним митної вартості товару надав повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару в розрізі обставин цієї справи є неправомірним.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідні положення ч. 2 ст. 2 КАС України Львівською митницею при прийнятті оскаржуваного рішення дотримані не були.

Враховуючи все наведене вище, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 № UА209000/2023/000293/2 є необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню як протиправне.

Суд також встановив, що підставою для оформлення відповідачем картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209150/2023/000111 стало коригування Львівською митницею митної вартості товару, заявленої декларантом у митній декларації.

Зважаючи на те, що у процесі розгляду справи суд встановив, що прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів від 19.10.2023 № UА209000/2023/000293/2 є протиправним та підлягає скасуванню, тож сформована на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209150/2023/000111 теж є незаконною, а тому позовну вимогу про визнання її протиправною та скасування також належить задовольнити.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частинами 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

За вимогами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Європейським судом з прав людини від 23.01.2014 у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.п. 268, 269).

Згідно з висновком, сформованим Європейським судом з прав людини у рішенні у справі Лавентс проти Латвії (Lavents v. Latvia), від 28.11.2002, відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і які були дійсно необхідними.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

До матеріалів справи на підтвердження складу та розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав копії:

- довіреності від 09.05.2024;

- акта приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги укладеного між ТзОВ «Козак-Буд» та адвокатом Куть Н.В.

Відповідно до п. 1 акта адвокатом були надані, а клієнтом прийняті наступні послуги, а саме:

- ознайомлення із документами для подання позову до суду по справі № 380/5481/24 та аналізом чинного законодавства України, що регулюють дані правовідносини;

- складання позовної заяви та підготовка матеріалів до суду по справі №380/5481/24 (роздрук, виготовлення копій та ін.);

- представництво інтересів позивача в судових засіданнях по справі № 380/5481 /24;

- аналіз судової практики, а саме постанов Верховного Суду у подібних правовідносинах до справи № 380/5481/24.

Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг вказаних у пункті 1 цього акту, узгоджена сторонами їх вартість склала: 8000 грн.

Крім того, позивач долучив детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Куть Н.В. за договором про надання правової допомоги ТзОВ «Козак-Буд» у судовій справі № 380/5481/24, із зазначенням витраченого часу для виконання робіт (надання послуг) та зазначенням вартості робіт (наданих послуг):

- ознайомлення із документами для подання позову до суду та аналізом чинного законодавства України, що регулюють дані правовідносини 4 год. 2000 грн.;

- складання позовної заяви та підготовка матеріалів до суду (роздрук, виготовлення копій та ін.) 6 год. - 3000 грн.;

- представництво інтересів позивача в судових засіданнях по даній справі 2 год. - 1000 грн.;

- аналіз судової практики, а саме постанов Верховного Суду у подібних правовідносинах 4 год. - 2000 грн.

Відповідач зазначив, що заявлений до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є значно завищеним та не співмірним зі складністю справи, а отже підлягає зменшенню.

Суд зазначає, що відсутність на дату розгляду справи судом доказів оплати вартості наданих адвокатом послуг не є підставою для відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу. Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, наведеній у постанові від 21.01.2021 у справі №280/2635/20.

Дослідивши вказані вище письмові докази суд вважає за необхідне зменшити розмір стягуваних судових витрат.

Враховуючи зміст спірних правовідносин, суд доходить висновку, що вказана справа не відноситься до категорії складних. Судова практика щодо розгляду та вирішення даної категорії справ вже сформована, вивчення законодавчої бази та формування правової позиції не потребували багато часу. В підготовчі засідання представники позивача не з`являлись, додаткових доказів суду на підтвердження своєї позиції не надавали.

Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відтак, суд дійшов висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому належить зменшити до 2000,00 грн.

Щодо решти витрат на професійну правничу допомогу, то їх повинен понести позивач.

Щодо стягнення витрат, понесених за переклад документів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати 1) на професійну правничу допомогу; 2) витрати сторін та їх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ст. 137 КАС України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).

Згідно акта виконаних робіт від 15.11.2023, складеного між товариством з обмеженою відповідальністю «КОЗАК-БУД» (далі-замовник) та (виконавцем) мовним центром «Victory» встановлено зміст виконаних робіт:

-оплата за письмовий переклад з польської та англійської мов на українську. Сума за надану послугу 950, 00 грн.

Оцінюючи аргумент відповідача про те, що заявлені до розподілу витрати на послуги з письмового перекладу документів не пов`язані із розглядом справи, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ст. 15 КАС України судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Стаття 10 Конституції України визначає, що державною мовою в Україні є українська мова.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами. Частинами першою, другою статті 94 КАС України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. З огляду на зазначені норми, всі докази повинні бути надані суду державною мовою.

Суд розцінює понесені позивачем витрати на залучення перекладача для перекладу письмових доказів як один із різновидів витрат, пов`язаних із розглядом справи, а саме - витрати пов`язані із залученням перекладачів, оскільки такі були понесені для забезпечення повного та всебічного дослідження доказів судом та встановлення фактичних обставин справи.

Щодо судового збору, то відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 6-9 19-20, 22, 25-26, 72-77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № від 19.10.2023 № UА209000/2023/000293/2, прийняте Львівською митницею.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209150/2023/000111, прийняту Львівською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Козак-Буд» (; місцезнаходження: 79052, м. Львів, вул. Широка, буд. 82, кв. 52) судовий збір у сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень рівно.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Козак-Буд» (; місцезнаходження: 79052, м. Львів, вул. Широка, буд. 82, кв. 52) 2000 (дві тисячі) гривень рівно судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Козак-Буд» (; місцезнаходження: 79052, м. Львів, вул. Широка, буд. 82, кв. 52) 950,00 (дев`ятсот п`ятдесят) гривень витрат, пов`язаних із залученням перекладача для здійснення перекладу письмових доказів на мову адміністративного судочинства (державну мову).

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 10.06.2024.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна