Справа № 420/10031/24
Суддя: Василяка Д.К.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Василяки Д.К., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області в якому позивач просить суд:

визнати дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича щодо закінчення виконавчого провадження №60098881 неправомірними та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 60098881 від 05.02.2021 р. винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем.

Позов обґрунтований тим, що 05.02.2021 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем у виконавчому провадження №60098881 винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Позивач вважає дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження № 60098881 від 05.02.2021 р. такою, що підлягає скасуванню оскільки відповідачем не в повному обсязі вжито заходи задля примусового виконання рішення, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено справу розглядати суддею одноособово, з урахуванням особливостей, визначених ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідач зазначає, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №60098881 з примусового виконання виконавчого листа №420/3080/19, виданого 21.08.2019 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з дати призначення пенсії, а саме з 16.05.2012 року, з урахуванням щомісячної 15% надбавки до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень. 18.09.2019 державним виконавцем відділу керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження в АСВП № 60098881, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження. Постановою про відкриття виконавчого провадження, як це передбачено Законом, боржнику надано десять робочих днів для виконання рішення суду. У відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження до відділу надійшов лист Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 02.10.2019 вих. №24116/02-26 про виконання рішення та додатки до нього. Зазначеним листом, серед іншого, повідомлено наступне: «... Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2019, яке набрало законної сили 15.08.2019, ОСОБА_1 16.09.2019 № 113, виданого Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, який надійшов до головного управління 16.0.2019, ОСОБА_1 16.09.2019 було проведено перерахунок призначеної пенсії з 16.05.2012 з урахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної 15% надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Внаслідок проведеного перерахунку обчислений розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2019 становить 8211, 00 грн., до перерахунку становив 8211, 00 грн. Розмір пенсії не змінився у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 здійснювалась виплата державної адресної допомоги до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення...».

Так, за результатами опрацювання відомостей відображених у наданих на адресу відділу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області документах щодо виконання рішення, державний виконавець дійшов висновку про невиконання рішення суду без поважних причин.

З наданої відповіді вбачається, що рішення суду взагалі не виконано боржником, адже, адресна допомога та 15% надбавки до посадового окладу стягувача за роботу в умовах режимних обмежень є різними за своєю природою поняттями.

Відповідач зазначає, що проведення перерахунку призначеної пенсії з 16.05.2012 з урахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної 15% надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не здійснено, оскільки доказів здійснення такого перерахунку не надано. Відтак, встановити факт такого перерахунку неможливо.

18.11.2019 державним виконавцем на підставі статей 63,75 Закону №1404-VIII прийнято постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду, яку надіслано на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. В даній постанові також зазначено вимогу державного виконавця щодо необхідності виконання рішення суду протягом десяти робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року по справі № 420/7176/19 у задоволенні адміністративного позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови від 18.11.2019 ВП № 60098881 відмовлено повністю. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2020 по справі № 420/7176/19 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року залишено без змін.

05.02.2021 у зв`язку з повторним невиконанням рішення суду без поважних причин, державним виконавцем на підставі статей 63, 75 Закону №1404-VIII прийнято постанову про накладення штрафу на боржника в розмірі 10 200 грн.

05.02.2021 за вих. №1727 на адресу відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області надіслано повідомлення щодо вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кримінального правопорушення, за ознаками складу злочину передбаченого статтею 382 КК України.

05.02.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження та в порядку частини 3 статті 39 Закону №1404-VIII виконавчий документ разом із постановою про закінчення виконавчого провадження надіслано на адресу Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідач зазначає, що під час здійснення даного виконавчого провадження державний виконавець в порядку ст.63, 75 Закону №1404 - VIII накладав двічі штраф за невиконання судового рішення, звертався до Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області з повідомленням про вчинення службовими особами боржника кримінального правопорушення з ознаками складу злочину передбаченого ст.382 КК України.

Отже, на підставі вищевикладеного, зазначає, що державним виконавцем вжито усіх можливих та необхідних заходів в межах наданих повноважень відповідно до Закону №1404 - VIII, а примусове виконання рішення суду не може бути виконано без участі боржника.

Оскільки виконавчим документом чітко встановлено спосіб і порядок виконання, як і Законом для виконання рішень зобов`язального характеру, підстави для визнання постанови про закінчення виконавчого провадження незаконною та неправомірною відсутні.

Ухвалою суду від 05.06.2024 року продовжено розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини:рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року у справі №420/3080/19, яке набрало законної сили 15.08.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області щодо не вчинення дій по внесенню до грошового атестату № 82 ОСОБА_1 інформації про щомісячну 15% надбавку до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, у розмірі 120,00 грн. на місяць. Зобов`язано Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області внести до грошового атестату № 82 ОСОБА_1 інформацію про щомісячну 15% надбавку до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, у розмірі 120,00 грн. на місяць та направити його до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для здійснення перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії, а саме з 16.05.2012 року, з урахуванням щомісячної 15 % надбавки до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

15.09.2019 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи про зобов`язання Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області внести до грошового атестату № 82 ОСОБА_1 інформацію про щомісячну 15% надбавку до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, у розмірі 120,00 грн. на місяць та направити його до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для здійснення перерахунку пенсії та про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії, а саме з 16.05.2012 року, з урахуванням щомісячної 15 % надбавки до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

18.09.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Коваленко В.О. відкрито виконавче провадження №6009881 з примусового виконання рішення суду про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області для здійснення перерахунку пенсії. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з дати призначення пенсії, а саме з 16.05.2012 року, з урахуванням щомісячної 15 % надбавки до його посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень.

Листом від 01.10.2019 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повідомило відповідача, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2019, яке набрало законної сили 15.08.2019, та грошового атестата від 02.09.2019 № 113, виданого Київським РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, який надійшов до головного управління 16.09.2019, ОСОБА_1 16.09.2019 було проведено перерахунок призначеної пенсії з 16.05.2012 з урахуванням до грошового забезпечення, з якого обчислено пенсію, щомісячної 15% надбавки за роботу в умовах режимних обмежень. Внаслідок проведеного перерахунку обчислений розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2019 становить 8211,00 грн, до перерахунку становив 8211,00 грн. Розмір пенсії не змінився у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 здійснювалась виплата державної адресної допомоги до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 № 1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".

18.11.2019 року державним виконавцем, в порядку ст.ст. 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн. та надано строк для виконання рішення суду в повному обсязі копію якої направлено боржнику для виконання.

05.02.2021, за невиконання рішення суду без поважних причин, державним виконавцем у відповідності до ст.ст. 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 10200,00 грн. та надано строк для виконання рішення суду в повному обсязі, копію якої направлено боржнику для виконання.

05.02.2021 державним виконавцем направлено до Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення в порядку ст. ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», ст.214 КПК України, ст.382 КК України.

Державний виконавець вважаючи, що ним вчинені всі можливі дії для виконання судового рішення 05.02.2021 року прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач вважаючи вищезазначену постанову протиправною, звернувся до суду для захисту своїх прав та законних інтересів.

У відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною першою статті 5 Закону передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 13 Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин першої та другої статті 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Системний аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» надає підстави стверджувати, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Тобто, державному виконавцю для реалізації виконання належних повноважень при примусовому виконанні відповідного рішення суду, надано право за невиконання його ж постанов про примусове виконання рішень суду накладати відповідні штрафи на боржника, у порядку та розмірі визначеному Законом №1404-VІІІ.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового відкрито виконавче провадження та зобов`язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

18.11.2019 року державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 60098881 прийнято постанову про накладення штрафу, якою на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання судового рішення без поважних причин накладено штраф.

В подальшому, 05.02.2021 року на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області постановою державного виконавця за невиконання судового рішення без поважних причин накладено повторний штраф.

В подальшому, державним виконавцем на адресу Приморського відділу поліції в м.Одесі ГУНП в Одеській області направлено повідомлення про вчинення посадовими особами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області кримінального правопорушення.

Так, у силу вимог пункту 11 частини першої статті 39 Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі: надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Згідно з частиною третьою статті 63 Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

З аналізу правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин слідує, що закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» можливо лише за умови виконання послідовності вказаних виконавчих дій, а саме:

- накладення на боржника штрафу і перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

- накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

- звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Якщо після вжиття державним виконавцем усіх заходів примусового виконання рішення боржник відмовляється виконувати рішення немайнового характеру, а виконати його без участі боржника неможливо, державний виконавець звертається до правоохоронних органів із повідомленням про злочин, після чого закінчує виконавче провадження.

У той же час, суд звертає увагу, що лише вчинення виконавцем вичерпних заходів примусового виконання рішення суду може свідчити про правомірність такої постанови про закриття виконавчого провадження.

Так, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 18 червня 2019 року у справі №826/14580/16 та в постанові від 04 березня 2020 року у справі № 750/11948/17 підтримав правову позицію, відповідно до якої накладення на боржника повторного штрафу і звернення до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності є лише заходами з метою притягнення до відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа.

За цією позицією накладення штрафів і внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам не є достатніми заходами виконання рішення суду, якщо при цьому відсутні докази, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання. Тож звернення з таким повідомленням до правоохоронних органів не є підставою для висновку про те, що державним виконавцем ужито всіх можливих заходів для виконання рішення суду та встановлено неможливість його виконання.

Направлення повідомлення про притягнення до кримінальної відповідальності боржника, не є останньою дією після вчинення державним виконавцем усіх можливих дій із виконання рішення суду, після якої державний виконавець повинен винести постанову про закінчення виконавчого провадження, а свідчить лише про вжиття ним передбачених Законом заходів щодо повідомлення уповноважених органів про невиконання обов`язкового рішення суду.

Отже, розглядаючи адміністративний позов про законність дій державного виконавця органу виконавчої служби, суд має враховувати, що Законом України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Крім того, суд звертає увагу, що з матеріалів виконавчого провадження та відповіді ГУ ПФУ в Одеській області від 01.10.2019 року не можливо дійти остаточного висновку про виконання рішення суду оскільки сума пенсії позивача не змінилась. При цьому вказане суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Так, частиною третьою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Разом з цим, матеріалами справи не підтверджено виконання державним виконавцем вказаних приписів чинного законодавства.

Водночас слід зауважити, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) не є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі №750/9782/16-а, від 7 серпня 2019 року у справі №378/1033/17, від 4 вересня 2019 року у справі №286/1810/17, від 7 жовтня 2020 року у справі №461/6978/19, та від 25 листопада 2020 року у справі №554/10283/18.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що державний виконавець здійснив всі необхідні заходи для перевірки виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/3080/19 виданого 21.08.2019 року у повному обсязі.

Слід зазначити, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Так, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у таких категоріях справ, коли державні органи належним чином сповіщені про наявність судового рішення, вони мають вживати всіх належних заходів для його виконання або направлення до іншого органу для виконання. Сама особа, на користь якої ухвалено рішення, не повинна ще займатись ініціюванням виконавчих процедур.

Також ЄСПЛ констатував, що невиконання рішення є втручанням у право особи на мирне володіння майном, викладене у першому реченні пункту 1 статті 1 Протоколу № 1 Конвенції (справи «Войтенко проти України», «Горнсбі проти Греції»).

Крім того, ЄСПЛ неодноразово наголошував, що у разі, якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс («Піалопулос та інші проти Греції», «Юрій Миколайович Іванов проти України», «Горнсбі проти Греції»).

У справах «Шмалько проти України», «Іммобільяре Саффі проти Італії» ЄСПЛ констатував, що невиконання судового рішення не може бути виправданим внаслідок недоліків законодавства, які унеможливлюють його виконання. Державні органи не можуть посилатися і на відсутність коштів як на підставу невиконання зобов`язань (Рішення у справа «Сук проти України» та інші).

Відповідно до рекомендацій, викладених у Висновку Консультативної ради Європейських суддів № 13 (2010) «Щодо ролі суддів у виконанні судових рішень» КРЄС вважає, що в державі, яка керується верховенством права, державні органи, насамперед, зобов`язані поважати судові рішення і якнайшвидше реалізувати їх. Сама думка, що державний орган може відмовитися від виконання рішення суду, підриває концепцію примата права. Виконання рішення повинно бути справедливим, швидким, ефективним і пропорційним. Тому для цього мають бути забезпечені необхідні кошти. Чіткі правові норми повинні визначати доступні ресурси, відповідальні органи та відповідну процедуру їх розподілу.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Таким чином, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1 статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню шялхом: визнання протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича щодо закінчення виконавчого провадження №60098881; визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 60098881 від 05.02.2021 р. винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем.

На підставі ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI Про судовий збір.

Керуючись ст.ст 9, 73-77, 139, 241-246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (вул.Разумовська, 37, м.Одеса, 65091, ), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти Василя Ігоровича щодо закінчення виконавчого провадження №60098881.

Визнати протиправною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 60098881 від 05.02.2021 р. винесену старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою Василем Ігоровичем.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Д.К.Василяка