Справа № 215/2684/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

11 червня 2024 року Справа №215/2684/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Олійника В.М. в адміністративній справі №215/2684/24 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, в якому просить:

встановлення наявності компетенції Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області, при отриманні заяви від 13.07.23 р. вх. 4900 створювати штучні перешкоди для вирішення питання примінення заходів превентивного і примусового характеру при відсутності повноважень у працівників Служби судової охорони на день, час і місце де діють ці повноваження та визнати такі перешкоди протиправною бездіяльністю, а таку процедуру протиправною діяльністю та зобов`язати повторно її розглянути з прийняттям ненормативного правового акту.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 травня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії передано на розгляд за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2024 року адміністративну справу №215/2684/24 передано для розгляду судді Олійнику В.М.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 травня 2024 року, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовлено та ухвалено:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з моменту отримання даної ухвали.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно:

- сплатити судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та надати до суду документ, що підтверджує його сплату;

- викласти позовні вимоги відповідно до вимог статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України;

- надати примірник додатків до позовної заяви для відповідача.

28 травня 2024 року на адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) надіслано ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

04 червня 2024 року поштове відправлення 447 вручено особисто, що підтверджується відомостями з сайту Укрпошти за ТТ відправлення.

11 червня 2024 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява вх.№45881/24 та №45880, в яких позивач просить:

- відвід судді Олійника Віктора Миколайовича Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №215/2684/24, який має не належну професійну спрямованість, упередженість, зацікавленість у кінцевому рішенні та не підкорюється ст. 5, 248 КАСУ, ч.2 ст.8 ЗУ "Про судовий збір" завданню судочинства та принципу правової визначеності, не вказує дату підписання позову і не зазначає мотивів відхилення кожного аргументу, викладеного з посиланням на норми права, не бере до уваги дохід у 2589 грн., які менше рівня прожиткового мінімуму 3028 грн., ст.160, 161 КАСУ тлумачить на свій розсуд, що суперечить його точному змісту і вже став на сторону відповідача;

- справу №215/2684/23 розглянути колегією суддів.

В обґрунтування заяви про відвід позивачем зазначено, що у судді завжди не гаразд з доброзичливістю, увагою, вимагає додатки до заяви про звільнення від сплати судового збору надавати відповідачеві, штучно створює перешкоди для захисту гарантій ст.46 Конституції України, які ганебно не вважає соціальними, тому відмовляється витребувати по своїй ініціативі необхідні докази для повного, всебічного розгляду справи.

Тому позивач вважає, що відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Щодо клопотання ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи колегією суддів, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 32 Кодексу адміністративного судочинства України, всі адміністративні справи в суді першої інстанції, крім випадків, встановлених цим Кодексом, розглядаються і вирішуються суддею одноособово.

За змістом частин 1, 2 статті 33 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, крім випадку, встановленого частиною четвертою статті 22 цього Кодексу, Національного банку України, окружної виборчої комісії (окружної комісії з референдуму), розглядаються і вирішуються в адміністративному суді першої інстанції колегією у складі трьох суддів.

Будь-яку справу, що відноситься до юрисдикції суду першої інстанції, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів, крім справ, які розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження. Питання про призначення колегіального розгляду вирішується до закінчення підготовчого засідання у справі (до початку розгляду справи, якщо підготовче засідання не проводиться) суддею, який розглядає справу, за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, про що постановляється відповідна ухвала.

Пунктом 7 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008 визначено, що особлива складність справи є умовою колегіального розгляду з ініціативи судді, а не сторони, оскільки складність справи для вирішення може визначити суддя, якому її було передано для розгляду.

Особлива складність може полягати у великій кількості обставин у справі та складності їх правової кваліфікації, суперечливості та неясності законодавства, що регулює спірні відносини, в існуванні прямого чи непрямого тиску на суддю тощо.

Вищий адміністративний суд України зауважив, що особлива складність справи - це суто оціночне поняття, тому визначення ступеня складності справи не може обмежуватися вичерпним переліком критеріїв і має визначатися судом самостійно, з урахуванням конкретних обставин справи, враховуючи, наприклад: предмет спору, кількісний склад учасників судового розгляду, обсяг необхідних для вирішення справи доказів, правові підстави позову, великий суспільний інтерес до справи та інше.

Зважаючи на те, що справа є справою незначної складності, підстав для призначення колегіального розгляду цієї справи суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи №215/2684/24 колегією суддів.

Щодо заяви ОСОБА_1 про відвід судді, суд зазначає наступне.

За змістом приписів Кодексу адміністративного судочинства України процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені в статті 36 КАС України.

Так, відповідно до частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

За приписами частин 1-2 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відповідно до частини 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що Кодексом адміністративного судочинства України чітко визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, при цьому також визначено порядок здійснення такого відводу (самовідводу).

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" зазначено, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду". Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного". Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але "вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими".

Надаючи оцінку обґрунтованості доводів про наявність правових підстав для відводу головуючого судді - Олійника В.М., суд зазначає, що заявлений відвід, зокрема, обумовлений незгодою позивача з процесуальним рішенням судді щодо розгляду позовної заяви, яку ухвалою суду залишено без руху 27 травня 2024 року.

Однак, суд звертає увагу на те, що частиною 4 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України чітко передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішеннями або окремою думкою судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Із системного аналізу підстав для відводу судді, які визначені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, слідує, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості. При цьому для відведення судді за наявності обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість судді.

Водночас, такі обставини мають бути доведеними.

Разом з цим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

При цьому суд зауважує, що Європейський суд з прав людини диференціює чи у конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersack vs Belgium (заява №8692/79), Grieves vs UK (заява №57067/00).

Відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Le Compte, Van Leuven and De Meyere, заява №7238/75, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява №33958/96) та у пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

Таким чином, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування упередженості, не підтверджені належними та допустимими доказами.

Так, для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Водночас, відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Олійника В.М. мотивована виключно незгодою позивача з процесуальним рішенням судді та не містить інших обґрунтувань щодо наявності підстав для відводу, які б могли об`єктивно вказувати на упередженість судді при розгляді цієї адміністративної справи, а також зважаючи на відсутність відповідних обґрунтованих доказів на підтвердження вказаного, суд доходить висновку, що наведені позивачем обставини та підстави для відводу судді не можуть вважатися достатніми для висновку про наявність упередженості судді при розгляді цієї адміністративної справи.

Не встановлено судом й інших підстав, передбачених статтями 36-37 Кодексу адміністративного судочинства України, які б унеможливлювали розгляд справи суддею Олійником В.М. та викликали необхідність його відводу.

З урахуванням викладеного, враховуючи відсутність будь-яких інших обґрунтувань щодо наявності підстав для відводу, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійника В.М. є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами абзацу 1 частини 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на викладене та приписи абзацу 1 частини 4 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне передати матеріали адміністративної справи №215/2684/24 для визначення складу суду для вирішення питання про відвід судді.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 236, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розгляд адміністративної справи №215/2684/24 колегією суддів - відмовити.

У задоволенні заяву ОСОБА_1 про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійника Віктора Миколайовича в адміністративній справі №215/2684/24 - відмовити.

Передати матеріали адміністративної справи №215/2684/24 для визначення складу суду та вирішення питання про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійника Віктора Миколайовича.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В.М. Олійник