Справа № 120/3928/24
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 червня 2024 р. Справа № 120/3928/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій (бездіяльності) відповідача щодо виключення зі стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 01.01.1992 по 14.10.1992, а також заробітної плати згідно довідки №04-16/Г-533 від 27.05.2016 за період роботи з 01.01.1987 по 31.12.1991 на території РФ та згідно довідки №186 від 22.08.2018 за період з 01.05.2013 по 31.07.2018.

Не погоджуючись з такими діями (бездіяльністю) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.04.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.04.2024 копію ухвали суду від 02.04.2024 про відкриття провадження у справі надіслано через підсистему "Електронний суд", в якій зареєстрований відповідач та того ж дня доставлено до його електронного кабінету, що підтверджується відповідною довідкою. Разом з тим, відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи на підтримку своїх вимог та заперечень, суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 30.10.2022 отримує пенсію за віком, яка призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

З листа Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 10.04.2023 за №6054-4380/Г-02/8-0200/23 слідує, що загальний страховий стаж позивача становив 31 рік 3 місяці 26 днів. При призначенні позивачу пенсії в розрахунок середньомісячного заробітку враховано період з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.08.2001 по 31.10.2022. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати визначено в розмірі 2,55850. Розмір пенсії за віком склав 8672,01 грн.

Також, в листі повідомлено, що 23.12.2022 набрав чинності Закон України від "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993 року", відповідно до якого зупинено у відносинах, зокрема з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчинені від імені України у м.Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м.Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Закону України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР. Документи необхідні для призначення пенсії, зокрема про стаж роботи до 31.12.1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі поставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвеції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05.10.1961.

З огляду на вище викладене, страховий стаж позивача за період роботи в РРФСР був врахований з 26.06.1984 по 31.12.1991., після чого загальний страховий стаж позивача складає 30 років 6 місяців та 13 днів, індивідуальний коефіцієнт стажу - 0,30500. В розрахунок середньомісячного заробітку враховано період з 01.08.2001 по 31.10.2022. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати - 1,58672, який застосовано до показника середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки - 12236,71 грн.

Розрахунок пенсії позивача з 01.02.2023 становить 5921,95 грн.

У відповідь на звернення позивача від 06.02.2024 відповідач листом від 01.03.2024 за вих. №3159-1796/Г-02/8-0200/24 повідомив про відсутність підстав для перерахунку страхового стажу позивача та розміру отримуваної пенсії з мотивів припинення РФ з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року.

Не погоджуючись із діями (бездіяльністю) відповідача щодо неврахування при обчисленні розміру пенсії періоду роботи з 01.01.1992 по 14.10.1992 до стажу, а також заробітної плати згідно довідки №04-16/Г-553 від 27.05.2016 за період з 01.01.1987 по 31.12.1991 на території РФ та згідно довідки №186 від 22.08.2018 за період з 01.05.2013 по 22.02.2019 на території району Крайньої Півночі, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 №5067-VІ визначено, що права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV) якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Згідно абзацу 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Основним принципом цього договору є те, що держави домовились між собою про збереження пенсійних прав громадян, які працюють на територіях цих держав. Визначальним є застосування законодавства тієї держави, де проживає особа. Ця держава несе всі витрати на пенсійне забезпечення незалежно від місця, де набутий трудовий стаж. Отже, основним принципом пенсійного забезпечення за даною Угодою є територіальний принцип, якій суттєво відрізняється від принципу інших міжнародних договорів - пропорційного принципу, коли кожна держава несе фінансову відповідальність за періоди роботи, набуті на її території.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а та від 20.07.2020 у справі № 174/421/17.

Згідно з частиною 1 статті 40 Закону 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до абзацу 5 частини 1 статті 40 Закону 1058-IV, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з положеннями пункту 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Відповідно до підпункту 3 пункту 4.2 Порядку №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 22-1, до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу та заробітної плати після призначення пенсії, у зв`язку із зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами б, в, ґ пункту 7, пунктом 13. Згідно підпункту в пункту 7 особи, яким пенсія призначається відповідно до міждержавних Договорів (Угод) в галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, та довідку згідно з додатком 1.

Так, зі змісту наданої відповідачем відповіді від 10.04.2023 на заяву позивача від 15.03.2023 слідує, що жодних зауважень до наданих позивачем до зави про призначення пенсії документів в пенсійного органу не було. Загальний страховий стаж позивача склав 31 рік 3 місяці 26 дів, коефіцієнт страхового стажу визначено на рівні 0,31250, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати визначений на рівні 2,55850.

Втім, лише по причині припинення РФ з 01.01.2023 участі в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідач здійснив перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого зазнали змін в бік зменшення страховий стаж (склав 30 років 6 місяців 13 днів), коефіцієнт страхового стажу (склав 0,30500), індивідуальний коефіцієнт заробітної (склав 1,58672), що призвело до значного зменшення розміру самої пенсії.

Так, в листі від 10.04.2023 пенсійний фонд вказав на те, що уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі поставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

З даного приводу слід зазначити, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати.

Згідно пункту 4.2 Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

З наведених норм права слідує, що перевірка достовірності виданих підприємством документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні пенсії.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №291/99/17.

Верховний Суд у постанові від 08.02.2021 у справі №487/68/17, дійшов висновку, що особа, яка звертається за отриманням пенсії, не може нести відповідальність за неналежне оформлення роботодавцем особових справ працівників, відсутність у них певних документів, їх умисне ненадання на запити уповноважених органів, зокрема під час проведення пенсійним органом зустрічних перевірок на предмет достовірності поданих йому на розгляд документів (в тому числі уточнюючих довідок) і обґрунтованості їх видачі, й так само за неналежне, неповне проведення пенсійним органом таких перевірок.

Враховуючи, що в даному випадку, жодних недоліків встановлено не було, оскільки фактично перевірка наданих позивачем архівних довідок проведена не була, відповідно відсутні підстави для неврахування таких довідок відповідачем.

Аналогічного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №560/9191/22 від 28 червня 2023 року.

В урахуванням вищенаведених положень чинного законодавства та висновків Верховного Суду слід також відмітити, що період роботи позивача з 01.01.1992 по 14.10.1992 підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , а розмір отриманої в періоди з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.05.2013 по 31.07.2018 заробітної плати підтверджується наявними в матеріалах архівними довідками від 04-16/Г-886 від 18.08.2017, №04-16/Г-553 від 27.05.2016, №04-16/Г-554 від 27.05.2016, №186 від 22.08.2018 (а.с.24, 27-30).

Крім того, з повідомленої ГУ ПФУ у Вінницькій облсті у листі від 10.04.2023 інформації судом встановлено, що первинно при призначенні позивачу пенсії з 30.10.2022 в розрахунок середньомісячного заробітку було враховано періоди з 01.01.1987 по 31.12.1991 та з 01.08.2001 по 31.10.2022. Разом з тим, в подальшому, лише по причині припинення з 01.01.2023 РФ участі у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідач здійснив перерахунок розміру отримуваної позивачем пенсі в бік її зменшення.

Щодо посилань відповідача на припинення з 01.01.2023 РФ участі у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, суд вказує наступне.

На переконання суду такі доводи пенсійного органу є неприйнятними, адже у силу пункту 2 статті 13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тож, припинення участі Російської Федерації в Угоді, так само, як і постанова Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних рішень.

Крім того, суд зазначає, що надані позивачем довідки не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії тільки з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації припинено співробітництво з країною-агресором.

Позиція відповідача суперечить принципу верховенства права, оскільки право позивача на призначення пенсії не пов`язується з такими чинниками, як припинення дипломатичних відносин з однією з держав-учасниць Угоди.

А тому, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що хоча і Російська Федерація припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати отриманої у Російській Федерації.

Подібного висновку дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові №120/6490/23 від 04 грудня 2023 року.

За таких обставин суд дійшов висновку, що протиправності дій (бездіяльності) відповідача, що виразилось у здійсненні обчислення розміру пенсії позивача без включення до його страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 14.10.1992, згідно відомостей трудової книжки серії НОМЕР_1 та архівної довідки №04-16/Г-554 від 27.05.2016 та з врахуванням відомостей про заробітну плату:

- за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, відповідно до довідки про заробітну плату від 27.05.2016 №04-16/Г-554;

- за період з 01.05.2013 по 22.02.2019, відповідно до довідки про заробітну плату від 22.08.2018 №186, є протиправними.

Як наслідок, відповідача належить зобов`язати здійснити перерахунок розміру пенсії позивача із зарахуванням до його страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 14.10.1992 та із врахуванням відомостей про заробітну плату:

- за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, відповідно до довідки про заробітну плату від 27.05.2016 №04-16/Г-554;

- за період з 01.05.2013 по 22.02.2019, відповідно до довідки про заробітну плату від 22.08.2018 №186.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у не врахуванні при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу періоду його роботи з 01.01.1992 по 14.10.1992, а також заробітної плати:

- за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, відповідно до довідки про заробітну плату від 27.05.2016 №04-16/Г-554;

- за період з 01.05.2013 по 22.02.2019, відповідно до довідки про заробітну плату від 22.08.2018 №186.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 30.10.2022 перерахунок пенсії ОСОБА_1 шляхом зарахування до його загального страхового стажу періоду роботи з 01.01.1992 по 14.10.1992 та з врахуванням відомостей про заробітну плату:

- за період з 01.01.1987 по 31.12.1991, відповідно до довідки про заробітну плату від 27.05.2016 №04-16/Г-554;

- за період з 01.05.2013 по 22.02.2019, відповідно до довідки про заробітну плату від 22.08.2018 №186.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна