Справа № 520/11056/2020
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Мельников Р.В.

04 червня 2024 р.Справа № 520/11056/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и в:

19.08.2020 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, пенсійний орган) донарахувати та виплатити йому суми індексованого доходу відповідно до Закону України від 03.07.1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» і «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі Порядок № 1078), та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону України від 19.10.2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон № 2050-III) і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок № 159), а саме: пенсії за період з 01.10.2017 року по 01.04.2020 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19.

Вимоги мотивував тим, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19 зобов`язано ГУ ПФУ у Харківській області здійснити з 01.10.2017 року перерахунок та виплату призначеної йому пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-ХІІ (в редакції станом на час призначення пенсії) з розрахунку 90 % суми заробітної плати, на яку нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка визначена у висновку судової економічної експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса № 24152 від 05.12.2019 року та складає 62180,66 грн., без обмежень її максимального розміру, з урахуванням раніше проведених виплат. Залишок нарахованої заборгованості пенсії за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19, без застосування Законів № 1282-XII та № 2050-III складає 1046375,70 грн., яка до цього часу не виплачена із посиланням на постанову КМУ від 22.08.2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», яка визнана протиправною та скасована.

Позивач вважає, що відповідач повинен провести індексацію недоотриманих своєчасно пенсійних виплат, а саме: державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01.10.2017 року по 01.04.2020 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19, яка не має разового характеру, тобто із застосуванням Закону № 1282-XII за 2017 рік 1433,34 грн., за 2018 рік 41017,92 грн., за 2019 рік 17579,11 грн., за 2020 рік 1464,92 грн., а всього у сумі 74397,29 грн.

12.03.2024 року ГУ ПФУ в Харківській області до суду надано заяву про залишення позову без розгляду.

В обґрунтування заяви пенсійний орган зазначає, що ОСОБА_1 звертався до суду з позовом в якому просив зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області нарахувати та здійснити виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону № 2050-III за період з 01.10.2017 року по 09.11.2020 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19. За результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , 16.01.2023 року Харківським окружним адміністративним судом у справі № 520/11406/22 винесено рішення про задоволення позову. На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року по справі № 520/11406/22 Головним управлінням нараховано компенсацію в розмірі 529291,68 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.10.2022 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 року у задоволенні заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України закрито провадження у справі № 520/11056/2020 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області донарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону № 2050-III і Порядку № 159, а саме: пенсії за період з 01.10.2017 року по 01.04.2020 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19.

Судове рішення вмотивовано тим, що судове рішення у справі № 520/11406/22 набрало законної сили, а відтак у суду відсутні підстави вважати, що у даному випадку має місце існування у провадженні цього або іншого суду справи про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що свідчить про необґрунтованість вказаного клопотання представника відповідача.

В той же час, суд зазначив, що період за який позивач звертається до суду щодо нарахування компенсації у втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у цій справі та у справі № 520/11406/22 є відмінними, як обставини з яких виникли правовідносини між сторонами.

Також, суд зазначив, що період для нарахування та виплати позивачу компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на підставі Закону № 2050-III і Порядку № 159, а саме: пенсії за період з 01.10.2017 року по 01.04.2020 року нарахованої на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19, вказаний позивачем у цій справі охоплюється періодом, який було досліджено судом в рамках розгляду справи № 520/11406/22.

Відтак суд дійшов висновку про те, що питання нарахування та виплати позивачу суми компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону № 2050-III і Порядку № 159, а саме: пенсії на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19 вже було вирішено та фактично при розгляді позову у цьому випадку суд має повторно дослідити і перевірити вказане питання.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає, що пенсійним органом нараховано компенсацію в розмірі 529291,68 грн. за період з 01.10.2017 по 31.10.2022 року без врахування суми індексації, тобто первісними діями відповідача повинні стати нарахування індексації доходу відповідно до Закону № 1282-XII і Порядку № 1078, а саме: пенсії за період з 01.10.2017 року по 01.04.2020 року на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.04.2024 року у справі № 520/11056/2020 і лише після цього нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії на підставі Закону № 2050-III і Порядку №159. Таким чином, посилання у оскаржуваній ухвалі на нібито часткове виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року по справі № 520/11406/22, а саме: нарахування компенсації в розмірі 529291,68 грн. суперечить діючому законодавству та фактичним обставинам справи, тому що загальна сума нарахування після здійснення індексації суми пенсії стане більшою, ніж до цього визначена, тобто 529291,68 грн

Також позивач зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 18.11.2014 року (справа № 21-518а14): «Основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 46 Закону № 1058-IV, ст. 2 Закону № 2050- ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом ПФУ) добровільно чи на виконання судового рішення».

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За приписами статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч.1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувану ухвалу слід скасувати, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист визначеним шляхом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин. Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2018 року у справі № 11-257заі18, неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги й з тих же підстав.

Верховний Суд, надаючи оцінку наявності підстав для застосування п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, наслідком якого є закриття провадження у справі, неодноразово, зокрема у постановах від 31.03.2021 року у справі № 240/6357/20, від 27.08.2021 року у справі № 580/3966/20, від 15.12.2020 року у справі № 804/5759/17, від 17.08.2022 року у справі № 520/9008/2020, зазначав, що закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 20.03.2024 року у справі № 320/225/23 позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.

Отже, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України є одночасна сукупність таких умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність рішення постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Як убачається із рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року у справі № 520/11406/22, що набрало законної сили 20.04.2023 року, - ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Харківській області, в якому просив суд визнати бездіяльність ГУ ПФУ в Харківській області протиправною та стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 1011496 грн. 51 коп. за період з 01.10.2017 року по 09.11.2022 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» і Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року. №159 у розмірі 511318,79 грн. (п`ятсот одинадцять тисяч триста вісімнадцять гривень сімдесят дев`ять коп.).

Отже, з рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року у справі № 520/11406/22, вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом з тих підстав, при виплаті заборгованості пенсії за період з 01.10.2017 року 29.02.2020 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19, пенсійний орган протиправно не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії відповідно до Закону № 2050-III і Порядку № 159.

Тобто, предметом спору у цій справі є стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у сумі 1011496,51 грн. за період з 01.10.2017 року по 09.11.2022 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19.

В той же час, предметом спору у цій справі є право позивача на донарахування та виплату індексації недоотриманих своєчасно пенсійних виплат (пенсії за період з 01.10.2017 року по 01.04.2020 року на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 31.01.2020 року у справі № 520/14348/19), відповідно до № 1282-XII і Порядку № 1078, а заявлена компенсація є похідною вимогою, як спосіб відповідальності відповідача внаслідок порушення строків на нарахування та виплату доходу позивача (індексації пенсії).

Отже, предмети позовів у справі № 520/11406/22 та у справі, що розглядається, хоч і є взаємопов`язаними, але різні.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші доводи апеляційної скарги означених висновків колегії суддів не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2024 року скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Мельнікова
Судді А.О. Бегунц Л.В. Курило
Постанова у повному обсязі складена і підписана 10 червня 2024 року.