Справа № 755/5403/24
Суддя: Хромова О. О.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/5403/24
Провадження № 2-а/755/85/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

Головуючого судді - Хромової О.О.

при секретарі - Мартюк К.О.,

за участі:

представника позивача - адвоката Богданова О.О.

представника відповідача - Мельника М.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове видворення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, уродженець Республіки Грузія, ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Богданова О.О., звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області про скасування рішення про примусове видворення за межі України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 березня 2024 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийнято рішення про примусове видворення з України уродженця Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на території України з порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Позивач вказує, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням встановленого законом порядку, оскільки він не був ознайомлений з Указом Президента України про припинення громадянства від 04 березня 2024 року № 142/2024. Також, у зв`язку з тим, що вказаний Указ прийнято 04 березня 2024 року, відповідне рішення територіальним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) про примусове повернення стосовно позивача не приймалося, строк його виконання не встановлювався, тому не міг бути порушений позивачем. Додатково вказує, що факту затримання ОСОБА_1 за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України не встановлено. Вказані обставини свідчать про відсутність у ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області права на прийняття рішення про примусове видворення позивача з України.

Окремо зазначає, що ОСОБА_1 , 1960 року народження, з початку 2000 року мешкає на території України. У 2007 році позивачем отримано посвідку на постійне проживання в Україні серія НОМЕР_1 , в подальшому, у зв`язку зі зміною місця проживання, отримано посвідку на постійне місце проживання в Україні серія НОМЕР_2 . Позивачем вжито заходів на вихід з громадянства Республіки Грузія, указом Президента Грузії від 02 березня 2010 року № 146, припинено грузинське громадянство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Грузії, м. Руставі. Указом Президента України від 27 березня 2009 року № 201/2009 до громадянства України прийнято, крім інших, ОСОБА_1 , 1960 року народження, уродженця Грузії. В подальшому, ОСОБА_1 отримав паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Фрунзенським РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області 07 травня 2015 року.

На підставі викладеного просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від

25 березня 2024 року про примусове видворення з України уродженця Республіки Грузія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

28 березня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове видворення іноземця, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 03 квітня 2024 року о 14-00 год.

03 квітня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Богдановим О.О., подано додаткові пояснення у справі, у яких представник зазначає про зміну підстав позову.

Вказує, що долучені до матеріалів справи документи не свідчать про вчинення адміністративного правопорушення, спрямованого на порушення законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства позивачем, зокрема, відсутні докази, що підтверджують порушення умов в`їзду до України, щодо позивача не встановлено «дозволеного строку перебування» на території України та терміну для здійснення виїзду за її межі, а також докази, які підтверджують факт отримання позивачем повідомлення територіального підрозділу про прийняте Президентом України відповідного рішення.

На підставі викладеного просить визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від

25 березня 2024 року про примусове видворення з України уродженця Республіки Грузія ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, 03 квітня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Богдановим О.О., подано клопотання про перенесення судового засідання, яке обґрунтоване необхідністю витребування у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області копії усіх документів, які стали підставою для прийняття рішення від 25 березня 2024 року про примусове видворення з України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 квітня 2024 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Богданова О.О., про витребування доказів, витребувано у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області копії усіх документів, які стали підставою для прийняття рішення від 25 березня 2024 року про примусове видворення з України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

04 квітня 2024 року, на виконання ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від

03 квітня 2024 року про витребування доказів, Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області подано клопотання про приєднання до матеріалів справи документів, які стали підставою для прийняття рішення від 25 березня 2024 року про примусове видворення з України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24 квітня 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Богдановим О.О., подано клопотання про відкладення розгляду справи, до якого додано нові докази у справі.

У судовому засіданні 24 квітня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Богданов О.О., підтримав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю надання додаткового часу для отримання відповіді на запит та надав додаткові пояснення.

Представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Мельник М.М. у судовому засіданні 24 квітня 2024 року заперечень проти задоволення клопотання не висловив.

У зв`язку з клопотанням представника позивача - адвоката Богданова О.О., судове засідання у справі відкладено на 08 травня 2024 року.

07 травня 2024 року від представника відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області - Мельника М.М., надійшло клопотання про приєднання документів до матеріалів справи.

08 травня 2024 року представник позивача - адвокат Богданов О.О., подав клопотання про перенесення судового засідання у зв`язку необхідністю надання додаткового строку для отримання відповіді на запит від Надзвичайного та Поважного Посла Грузії в Україні щодо наявності або відсутності у позивача станом на дату його розгляду громадянства Грузії, та надав підтверджуючі документи.

Представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Мельник М.М. у судовому засіданні 08 травня 2024 року заперечень проти задоволення клопотання не висловив.

Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 травня 2024 року судове засідання відкладено на 30 травня 2024 року.

30 травня 2024 року представником позивача - адвокатом Богдановим О.О., подано клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання обґрунтовано проходженням лікування у зв`язку із хворобою, надано документи про проходження відповідного медичного огляду станом на 15 травня 2024 року.

У судовому засіданні 30 травня 2024 року представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Мельник М.М. заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на безпідставне затягування розгляду справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 травня 2024 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Богданова О.О., задоволено, продовжено строк розгляду справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове видворення іноземця, на 7 (сім) днів до 06 червня 2024 року.

05 червня 2024 року представник Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Мельник М.М. подав додаткові пояснення у справі. У поясненнях зазначив, що до ОСОБА_1 , у зв`язку із порушення правил перебування іноземних громадян на території України, застосовано процедуру видворення. Підстави, за яких примусове видворення не застосовується, не встановлені. У зв`язку із вказаним 27 березня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців. В ході судового розгляду судом не було встановлено наявності обставин, передбачених статтями 30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача. Так,

27 березня 2024 року Дніпровський районний суд міста Києва задовольнив адміністративний позов у справі № 755/5415/24 та ухвалив затримати ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі

№ 755/5415/24 апеляційну скаргу задоволено частково. Суд постановив змінити мотивувальну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року в частині посилання суду на норми законодавства у їх нечинній редакції статей 26, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, статей 288, 289 КАС України, зазначивши, що підставами для задоволення адміністративного позову ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області є норми матеріального та процесуального права в редакції, наведеній в мотивувальній частини даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Окрім того, позивач звертався до Дніпровського районного суду міста Києва з позовною заявою до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року у справі № 755/5787/24 відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

Таким чином, вважає, що рішення ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про примусове видворення з України ОСОБА_1 від 25 березня 2024 року прийнято у порядку та у спосіб передбачений чинним законодавством України. У задоволенні позовних вимог просить відмовити.

У судовому засіданні 06 червня 2024 року представник позивача - адвокат Богданов О.О., підтримав позовні вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним. Додатково зазначив, що відповіді на запит від посольства Грузії станом на дату розгляду справи не отримав, громадянство іншої країни у ОСОБА_1 відсутнє, тому залишається не з`ясованим питання до якої саме країни слід видворити позивача. Звернув увагу, що оскаржуване рішення про примусове видворення слугувало підставою для затримання позивача. Позивач не знав про прийняте рішення про позбавлення його громадянства, указ Президента України про позбавлення громадянства не було доведено до відома ОСОБА_1 , що позбавило його можливості виконати вимогу про залишення території України, відповідного строку для повернення у зв`язку із позбавленням громадянства також не було встановлено. Паспорт позивача не було визнано недійсним. Застосування економічних санкцій до позивача за рішенням Ради Національної безпеки і оборони України не може слугувати обґрунтуванням для видворення. Вважає, що процедуру видворення було застосовано безпідставно та незаконно. Просив позов задовольнити.

Представник відповідача - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області - Мельник М.М., у судовому засіданні 06 червня 2024 року проти задоволення позовних вимог заперечував, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві від

05 червня 2024 року. Підтримав позицію, що у позивача відсутні підстави для перебування в Україні. На момент затримання позивача документ, що посвідчує його особу, був нечинним. Повідомив, що згідно відомостей внутрішньої системи документообігу, позивача було повідомлено про позбавлення громадянства. Документи, що підтверджують вказане, перебувають у розпорядженні іншого територіального органу - Управління Державної Міграційної служби у Харківській області. Рішення про примусове видворення є законним та обґрунтованим.

Таким чином, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників сторін, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено частиною другою статті

55 Конституцій України та статтею 6 КАС України.

З матеріалів справи встановлено, що Указом Президента України від 27 березня 2009 року

№ 201/2009 прийнято до громадянства України ОСОБА_1 , 1960 року народження, уродженця Республіки Грузії.

03 грудня 2009 року ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) - НОМЕР_4 .

Указом Президента Грузії від 02 березня 2010 року № 146 про припинення громадянства Грузії, у зв`язку з прийняттям громадянства іншої держави припинено грузинське громадянство ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Республіка Грузії, м. Руставі.

07 травня 2015 року ОСОБА_1 видано паспорт громадянина Україна серії

НОМЕР_3 , орган, що видав - Фрунзенський РВ у м. Харкові ГУДМС України в Харківській області.

При цьому, Указом Президента України від 14 травня 2021 року № 203/2021 було затверджено рішення Ради національної безпеки і оборони України від 14 травня 2021 року «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)».

Додаток 1 до вказаного рішення Ради національної безпеки і оборони України містить перелік фізичних осіб, до яких застосовуються обмежувальні заходи (санкції). Під № 563 у цьому переліку перебуває ОСОБА_1 , уродженець Грузії, громадянин України, до якого застосовано види обмежувальних заходів відповідно до Закону України «Про санкції» на безстроковий термін.

Указом Президента України про припинення громадянства від 04 березня 2024 року

№ 142/2024 ОСОБА_1 позбавлено громадянства України.

Під час перебування на території України ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив адміністративне правопорушення, у зв`язку з чим 25 березня 2024 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною другою статті

203 КУпАП, серії ПР МКМ № 014767 та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 гривень.

Із відповіді на запит від 19 березня 2024 року вбачається, що Департамент стратегічних розслідувань 7-го управління (з обслуговування Харківської області) Національної поліції України повідомлено, що Указом Президента України від 04 березня 2024 року № 142/2024 оформлено припинення громадянства України відповідно до статті 19 Закону України від 18 січня 2021 року «Про громадянство України» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На виконання вимог пунктів 116, 121 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, ОСОБА_1 було письмово проінформовано про припинення громадянства України та вживаються заходи щодо вилучення у нього документів, що підтверджують громадянство України.

У матеріалах справи міститься повідомлення ОСОБА_1 про припинення громадянства України за Указом Президента України від 04 березня 2024 року № 142/2024, яке містить запрошення до ГУ ДМС у Харківські області для отримання довідки про припинення громадянства України.

З рапорту від 25 березня 2024 року встановлено, що співробітниками Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України виявлено уродженця Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого Указом Президента України про припинення громадянства від 04 березня 2024 року № 142/2024 позбавлено громадянства України. У зв`язку із відсутністю відомостей про законні підстави перебування на території України, ОСОБА_1 запрошено до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області для прийняття рішення згідно чинного законодавства.

ЦМУ ДМС України у м. Києві та Київській області 25 березня 2024 року сформовано довідку про особу ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство - Грузія, місце проживання - АДРЕСА_1 , особу виявлено за адресою:

АДРЕСА_1 , документ, що посвідчує особу - відсутній, інформація про особу за обліками ДМС відсутня. Довідку підписано перекладачем Убілава Георгієм .

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 25 березня 2024 року серії ПР МКМ № 014767 встановлено, що 25 березня 2024 року о 13-20 год. за адресою:

АДРЕСА_1 , виявлено громадянина Грузії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства на території України, а саме: проживання без документів на право проживання (перебування) в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 , за що передбачена відповідальність відповідно до частини другої статті 203 КУпАП. Протокол складено щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство - Грузія. Протокол містить відмітку, що переклад протоколу зроблено усно за участі перекладача Убілава Георгій .

Згідно постанови від 25 березня 2024 року серії ПН МКМ № 014708, за наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено порушення статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 203 КУпАП України та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

З матеріалів справи встановлено, що з питань визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту чи отримання статусу особи без громадянства до компетентних органів іноземець не звертався, будь-яких інших дій для легалізації факту свого перебування на території України не вживав. У ОСОБА_1 відсутні документи на підставі яких можливо ідентифікувати особу, та які надавали б право перетину державного кордону для виїзду з України.

На підставі викладеного Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області прийнято рішення про примусове видворення з України уродженця Республіки Грузія ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходився на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Також, із додатку до Порядку реалізації санкцій та моніторингу стану їх виконання у Державній міграційній службі України (пункт 5), затвердженого Наказом Державної міграційної служби від

05 серпня 2022 року № 149, встановлено, що стосовно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ),

ІНФОРМАЦІЯ_1 , дані про якого внесено до додатку № 1 до Указу Президента України від 21 травня 2021 року № 203/2021, яким введено в дію рішення РНБОУ стосовно застосування санкцій, за номером 563, застосовано вид обмежувальних заходів відповідно до Закону України «Про санкції», а саме 25 березня 2024 року, з метою недопущення вчинення злочинів, прийнято рішення про примусове видворення за межі України безстроково.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на території України без відповідних документів на право проживання в Україні, постійного законного джерела існування, дозволу на працевлаштування, не має. За отриманням статусу біженця або особи яка потребує додаткового захисту на території України до підрозділів ДМС України не звертався.

Шляхом моніторингу відомостей відкритого порталу даних Єдиний державний реєстр судових рішень, встановлено, що 27 березня 2024 року ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців. В ході судового розгляду судом не було встановлено наявності обставин, передбачених статтями

30, 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове видворення відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва 27 березня 2024 року у справі

№ 755/5415/24 адміністративний позов ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області про примусове видворення задоволено, затримано ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на 6 (шість) місяців.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 травня 2024 року у справі

№ 755/5415/24 апеляційну скаргу задоволено частково, змінено мотивувальну частину рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 27 березня 2024 року в частині посилання суду на норми законодавства у їх нечинній редакції статей 26, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, статей 288, 289 КАС України, зазначено, що підставами для задоволення адміністративного позову ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області є норми матеріального та процесуального права в редакції, наведеній в мотивувальній частини даної постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Також, у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 755/5787/24 за позовом ОСОБА_1 до Центрального Міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про cкасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року по справі

№ 755/5787/24 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України визначені статтею 288 КАС України.

Предметом доказування у даній справі є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, зокрема, підстави для примусового повернення до країни походження або третьої країни особи без громадянства, доведення рішення органу УДМС про примусове повернення, зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений строк, причини невиконання рішення тощо.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України та Законом України «Про імміграцію», який визначає порядок набуття іноземцем право на імміграцію в Україну.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні..

Іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку (частина перша статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»).

Згідно із частиною третьою статті 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд іноземців та осіб без громадянства з України здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України. За правилами частин першої та другої статті 16 цього Закону, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Згідно із частинами другою, третьою статті 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

При цьому, порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від

23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі - Інструкція).

Приписами розділу IV Інструкції встановлено таке.

Якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

Якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган Державної міграційної служби, орган охорони державного кордону України або орган Служби безпеки України вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ.

Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби Міністерства закордонних справ України повторно.

Тобто, ідентифікація органами міграційної служби відносно іноземців здійснюється з обов`язковим урахуванням запитів до відповідних дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця та відповідей на них.

Так, за матеріалами справи, довідкою про особу від 25 березня 2024 року зазначено, що за обліками Державної міграційної служби ОСОБА_1 не значиться, відсутній; документи, що посвідчують особу - відсутні, попереднє громадянство - Грузія.

При цьому, недійсність паспортного документу ОСОБА_1 слугувала правовою підставою для звернення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області до суду з адміністративним позовом про затримання ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Згідно із пунктом 4 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Відповідно до пункту 5 Інструкції підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

- дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до підпункту «f» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

За змістом частини першої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Рішення про примусове видворення не приймається стосовно іноземців та осіб без громадянства, підстави для примусового видворення яких виявлені в пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон під час їх виїзду з України.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня прийняття такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Згідно з абзацу 1 частини четвертої статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Примусове повернення з підстав, передбачених пунктом 5 Інструкції здійснюється за рішенням органів ДМС, органу охорони державного кордону (стосовно іноземців, затриманих ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), органу СБУ з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора про підстави прийняття такого рішення, оформленням відповідних документів, доведенням цього рішення до іноземця та взяттям з нього зобов`язання про добровільний виїзд з України у визначений у рішенні строк, а також здійсненням подальшого контролю за фактичним виконанням іноземцем цього рішення.

Судом встановлено, що позивачем не надано доказів на підтвердження законності його перебування на території України, до відповідних органів за отриманням дозволу на імміграцію чи легалізації свого перебування, захистом чи отримання статусу біженця він не звертався.

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Інструкції, у разі виявлення підстав, передбачених першою статті

30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

Позов Державної міграційної служби щодо ОСОБА_1 , як встановлено раніше, задоволено, підстав, які б перешкоджали застосуванню процедури примусового видворення під час розгляду справи № 755/5415/24 судами не встановлено.

Отже, позивач знаходиться на території України нелегально, що є порушенням з боку позивача законодавства про правовий статус іноземців та свідчить про правомірність прийняття відповідачем оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Рішення не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, наведені сторонами адміністративного позову доводи та заперечення щодо підстав та предмету позову, суд приходить до висновку, що відповідачем під час прийняття оспорюваного рішення дотримано вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», з`ясовано усі дійсні обставини, наведено належні обґрунтування під час прийняття рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни, а позивачем допущено порушення чинного законодавства України, оскільки позивач не звернувся до органів ДМС з оформленням документів на право проживання в України, офіційно в України не працевлаштований, будь-яких доказів наявності соціальних зв`язків на території України, зайняття професійною, публічною, політичною, волонтерською діяльністю на території України, а також інших обставин, що перешкоджають поверненню позивача до країни походження або третю країну, суду не надав. З огляду на встановлені по справі обставини, а також те, що відповідачем доведена правомірність рішення від 25 березня 2024 року про примусове видворення з України, позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 2, 5, 6-11, 13-15, 90, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області про скасування рішення про примусове видворення іноземця - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду виготовлено 06 червня 2024 року.

Суддя О.О. Хромова