Справа № 340/9118/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2024 року м. Дніпросправа № 340/9118/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 (суддя першої інстанції Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/9118/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання бездіяльності протиправною і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив:

визнати рішення відповідача від 05.10.2023 за № 1915/01/15-2023 протиправним та зобов`язати зарахувати позивачу до стажу служби в Національній поліції України стаж служби в органах кримінально-виконавчої служби України (Державний департамент України з питань виконання покарань) в розмірі 02 роки 01 місяць 01 день, в пільговому - 02 роки 09 місяців 11 днів, з виданням відповідного наказу;

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області відповідно до пунктів 1, 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» зарахувати ОСОБА_1 , до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби у Державній кримінально-виконавчій службі України у період з 03 вересня 2004 року по 04 жовтня 2006 року.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо зарахування до стажу служби у поліції ОСОБА_1 служби у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області зарахувати до стажу служби у поліції ОСОБА_1 службу у Державній кримінально-виконавчій службі України.

Відповідач, не погодившись з вищевказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень вказує, що у спірний період позивач проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі України та не був працівником органів внутрішніх справ. В свою чергу, служба в Державній кримінально-виконавчій службі України не може бути зарахована при проведенні перерахунку стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, оскільки така служба відсутня у переліку, визначеному у ст. 78 Закону № 580-VIII. Посилається на правову позицію Верховного Суду у постанові від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а вимоги апеляційної скарги без задоволення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, щоз 03 вересня 2004 року по 04 жовтня 2006 року позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, а саме в Кіровоградському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в Кіровоградській області.

Стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України на момент звільнення, а саме на 04 жовтня 2006 року, згідно наказу Кіровоградського слідчого ізолятору УДДУ ПВП в Кіровоградській області від 04.10.2006 № 130 о/с, становив в календарному обчисленні 02 роки 01 місяць 01 день, в пільговому - 02 роки 09 місяців 11 днів.

В подальшому, з 07.08.2009 наказом УМВС в Кіровоградській області від 07.08.2009 № 353 о/с, був прийнятий на службу в органи внутрішніх справ України в УМВС України в Кіровоградській області на посаду інспектора патрульної служби 4-го взводу роти патрульної служби при УМВС України в Кіровоградській області.

В подальшому проходив службу на різних посадах в УМВС України в Кіровоградській області.

При призначенні на службу до Національної поліції України з 07.11.2015 позивачу не зараховано стаж служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України вс календарному обчисленні 02 роки 01 місяць 01 день, в пільговому - 02 роки 09 місяців 11 днів.

Викладена інформація підтверджується записами в трудовій книжці, витягах з наказів, біографічній довідці, що перебувають у володінні відповідача.

У зв`язку з вищевикладеними обставинами, позивач 21.09.2023 звернувся з рапортом до начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області щодо зарахування стажу служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України до стажу служби в поліції.

На своє звернення позивач отримав відповідь за вих. № 1915/01/15-2023 від 05.10.2023 про те, що у переліку частини 2 статті 78 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, не зараховується до стажу служби в поліції для виплати надбавки за стаж служби в поліції та для надання оплачуваної відпустки, тому період з 03.09.2004 по 04.10.2006 не зараховується до стажу служби в поліції.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо незарахування до вислуги років у поліції періоду служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з 03.09.2004 по 04.10.2006, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно ст. 78 Закону стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 Виправно-трудового кодексу України на працівників рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На спеціалістів кримінально-виконавчої системи, які не мають спеціальних звань, поширюється дія закону України «Про державну службу».

Приписи пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України визначали, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

У свою чергу, спеціальним Законом, який визначає правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження, є Закон України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 №2713-IV (далі - Закон № 2713-IV), який набрав чинності 20.07.2005.

У попередніх редакціях ч. 5 ст. 23 цього Закону (до змін від 10.11.2015 та від 06.12.2016) було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Водночас, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII частину п`яту статті 23 Закону № 2713-IV викладено в наступній редакції: «на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України».

У постанові від 20.10.2022 у справі № 160/11127/20 Верховний Суд зазначив, що системний аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Колегія суддів зазначає, що сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 №3460-IV.

Згідно преамбули зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, ч. 1 ст. 6 Закону № 2713-IV закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у згаданій вище постанові дійшов висновку, що всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

У зв`язку з цим суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що служба в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналогічну позицію підтримав Верховний Суд й у постанові від 01.08.2023 у справі № 240/30024/21.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність правових підстав для зарахування позивачу до стажу служби в поліції періоду служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Посилання Апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 31.03.2020 у справі № 520/2067/19, є безпідставними, позаяк спірні правовідносини, які були предметом розгляду у вказаній справі, не є подібними до правовідносин у цій справі та стосувалися питання врахування до календарної вислуги років часу навчання у вищому навчальному закладі до початку служби в органах поліції.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24.01.2024 в адміністративній справі №340/9118/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 травня 2024 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 31 травня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров