Справа № 520/7570/24
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

12 червня 2024 р. №520/7570/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панова М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2024 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано неправомірним та скасовано рішення №12 від 13.10.2023 Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 в страховий стаж періоди роботи, навчання, служби:

- з 01.09.1983 по 18.07.1986 - навчання в СПТУ 14 м. Харкова;

- з 25.07.1986 по 27.10.1986 - газозварником в цеху №20 Харківського заводу «Комунар»;

- з 01.11.1986 по 31.08.1989 - служба в рядах Збройних сил;

- з 02.10.1989 - 09.12.1989 - газозварник школи вищої спортивної майстерності;

- з 30.12.1989 по 04.05.1990 - газозварником в цеху №17 Харківського заводу «Комунар»;

- з 05.05.1990 по 28.02.1991 - електрогазозварником в цеху №58 Харківського заводу «Комунар»;

- з 01.03.1991 по 30.11.1999 - електрогазозварником в цеху №15 Харківського заводу «Комунар»;

- з 01.12.1999 по 31.03.2002 - слюсарем аварійно відновлювальних робіт в цеху №20 Харківського заводу «Комунар»;

- з 01.04.2002 по 31.08.2003 - електрогазозварником на заводі Комунар оснастка-сервіс;

- з 01.09.2003 по 09.01.2008 - електрозварником ручної зварки в цеху №15 ДНВО «Об`єднання Комунар»;

- з 14.07.2020 по 09.07.2023 слюсарем - сантехніком в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут»;

- з 01.03.2023 по 09.07.2023 добровільне пенсійне страхування згідно договору від 09.03.2023, за які сплачено внески в повному обсязі.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за Списком №2 за п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи. навчання, служби:

- з 02.10.1989 по 09.12.1989 газозварником у школі вищої спортивної майстерності;

- з 01.03.1991 по 28.02.1991 електрогазозварником в цеху №58 Харківського заводу «Комунар»;

- з 01.03.1991 по 31.08.1997 електрогазозварником в цеху №15 Харківського заводу «Комунар»;

- з 01.09.1997 по 30.11.1999 електрогазозварником в цеху №15 Харківського заводу «Комунар»;

- з 01.04.2002 по 31.08.2003 електрогазозварником на заводі «Комунар оснастка-сервіс»;

- з 06.10.2003 по 09.01.2008 електрозварником ручної зварки в цеху №15 ДНВО «Об`єднання Комунар»;

- з 01.09.1983 по 18.07.1986 період навчання в СПТУ 14 м. Харкова;

- з 01.11.1986 по 31.08.1989 період служби в рядах Збройних сил.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 зі зниженням пенсійного віку з дня виникнення права на пенсію, а саме з 22 квітня 2023 року.

03.06.2024 через підсистему "Електронний суд" до канцелярії суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення, в якій він просить стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Суд розглядає заяву у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Пунктом 3 частини першої та частини другої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, законодавцем включено витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою та другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За частиною четвертою статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частина перша статті 143 КАС України визначає, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною третьою статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

За частиною п`ятою статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм процесуального закону свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.

Як зазначив Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду в ухвалі від 7 липня 2023 року у справі № 340/2823/21, частина сьома статті 139, частини третя, четверта статті 143 КАС України містять приписи, які дозволяють стороні надати суду докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи, але за умови, що ця сторона зробить про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів. Вказівка у частині сьомій статті 139, частині третій статті 143 КАС України на судові дебати, до закінчення яких сторона може заявити суду прохання (вимогу, клопотання) про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, потрібно розуміти не як єдино можливу стадію розгляду справи по суті, на якій дозволяється повідомити суду про цю обставину. Це є останнім етапом перед виходом суду до нарадчої кімнати для ухвалення судового рішення за наслідками розгляду справи для того, щоб сторона могла заявити про необхідність подати докази на підтвердження розміру понесених витрат, які підлягають розподілу за наслідками розгляду справи.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу. Коли йдеться про розподіл витрат, понесених на професійну правничу допомогу, то ініціювати це питання має сторона, яка понесла ті витрати, й для цього треба щонайменше заявити/повідомити суду про необхідність їх розподілу за наслідками розгляду справи. Власне з цим з об`єктивованою формою вираження наміру сторони щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу ще до завершення розгляду справи (чи то в порядку письмового провадження, чи в судовому засіданні) пов`язується можливість як потім подати протягом п`яти днів докази на підтвердження цих витрат, так і ухвалення на цій підставі додаткового судового рішення відповідно до статті 252 КАС України.

У постанові від 25 липня 2023 року у справі № 340/4492/22 у розвиток зазначеної вище позиції Об`єднаної палати Верховний Суд указав, що, за загальним правилом, усі докази понесених судових витрат мають бути надані сторонами до закінчення розгляду справи. Однак, у випадку, якщо сторона з певних причин не може надати такі документи, ця сторона повинна зробити відповідну заяву до закінчення розгляду справи і надати відповідні докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами). Проте підстави для розподілу судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу, мають існувати до того, як справа буде розглянута по суті, і з цим пов`язується ухвалення додаткового судового рішення в цій частині. Зазначення ж у прохальній частині касаційної скарги узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами касаційного розгляду не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Застосовуючи викладені вище висновки Верховного Суду до спірних правовідносин суд звертає увагу, що у позовній заяві представник позивача зазначив загальне прохання про необхідність розподілу судових витрат; до ухвалення рішення суду не надав доказів на підтвердження понесення таких витрат, як і не вказав будь-яких причин, які унеможливлюють подання ним вчасно відповідних доказів; не повідомив про наявність поважних причин, які зумовлюють необхідність подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження надання позивачу професійної правової допомоги надано копію договору про надання правничої допомоги №10-01/2024 від 10.01.2024, копію акту виконаних робіт від 30.05.2024 до договору про надання правничої допомоги №10-01/2024 від 10.01.2024, копію ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АН №1361091 від 20.02.2024 та копію свідоцтва про право ОСОБА_2 на заняття адвокатською діяльністю серії ДН №5112 від 25.07.2018. Тобто вказані документи, крім акта виконаних робіт від 30.05.2024 до договору про надання правничої допомоги №10-01/2024 від 10.01.2024, були наявні у позивача до ухвалення рішення у цій справі.

Акт виконаних робіт від 30.05.2024 до договору про надання правничої допомоги №10-01/2024 від 10.01.2024, який безпосередньо підтверджує надані позивачу адвокатом послуги, надано до суду лише 03.06.2024 разом із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, тобто після ухвалення рішення по суті.

Наведене вище дає підстави вважати, що представник позивача не подав заяви, яка б у розумінні положень частини сьомої статті 139, частини третьої статті 143 КАС України давала суду правові передумови для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Згідно зі статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; найменування суду, до якого вона подається; номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; підстави заяви (клопотання, заперечення); перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Таким чином, оскільки представник позивача не дотримався відповідних норм процесуального закону, після того, як у цій справі суд ухвалив рішення, то правові підстави для вирішення питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 252 КАС України відсутні.

Такі ж підходи щодо застосування наведених вище положень КАС України викладені в ухвалах Верховного Суду від 08.01.2024 у справі 580/3758/19 та від 23.01.2024 у справі № 320/12348/22.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись ст.ст. 243, 246, 252, 294, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Аеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Панов М.М.