Справа № 240/21181/23
Суддя: Липа Володимир Анатолійович
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/21181/23

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Липи В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 80 032,90 грн, яка була протиправно утримана з грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 80 032,90 грн, яка була протиправно утримана з грошового забезпечення ОСОБА_1 на підставі Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ».

В обгрунтування позовних вимог зазначив про протиправну бездіяльність відповідача в частині невиплати протиправно утриманого грошового забезпечення в сумі 80032, 90 грн на підставі наказу від 01.09.2022 №344, незважаючи на скасування такого наказу рішенням суду від 18.04.2023 у справі №240/28679/22.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно із ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено з матеріалів справи, що ОСОБА_1 з 20.11.2015 по 02.09.2022 проходив військову службу в Збройних Силах України.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.09.2022 року № 228 старшого солдата ОСОБА_1 виключено із списків особового складу частини та виключено з усіх видів забезпечення.

На підставі акта службового розслідування, командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 01.09.2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ».

За результатами службового розслідування, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «сувору догану», а також притягнуто до матеріальної відповідальності в десятикратному розмірі вартості завданих державі збитків.

Пунктом 4 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 344 від 01.09.2022 встановлено поміж іншого, відобразити суму утриманого грошового забезпечення та утримувати з грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 залишок невідшкодованого майна у сумі 80 032,90 грн.

У подальшому, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі № 240/28679/22, яке набрало законної сили 09.10.2023, визнано протиправним і скасовано наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ».

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльністю відповідача невиплату, утриманих з грошового забезпечення, коштів в сумі 80 032,90 грн після набрання судовим рішенням законної сили, звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 2232-ХІІ).

Згідно із частиною 1 статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах встановлені Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 548-XIV).

Відповідно до статті 11 розділу І Закону України № 548-XIV необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.

Статтею 17 цього Закону визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

За приписами статей 26, 27 розділу І Закону України № 548-XIV військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Дисциплінарний статут ЗСУ).

Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту ЗСУ усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Положення Статуту поширюються на громадян, звільнених з військової служби у відставку або у запас з правом носіння військової форми одягу, під час носіння ними військової форми одягу.

Відповідно до статті 85 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту ЗСУ, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 608 від 21 листопада 2017 року (далі Порядок № 608).

Пунктом 1 розділу V цього Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом ЗСУ.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

Так, відповідно до акта службового розслідування від 30 серпня 2022 року встановлено факт втрати військового майна служби ракетно-артилерійського озброєння, а саме закріпленої за позивачем зброї НОМЕР_2 . Місцезнаходження гранатомету РПГ-7В №КВ841 на момент проведення службового розслідування невідоме. Неправомірні дії ОСОБА_1 полягали в недбалому ставленні до ввіреного йому для службового користування військового майна, що призвело до його втрати, а саме зброї НОМЕР_2 , що була ввірена йому в службове користування з відповідним записом у військовий квиток. Вина військовослужбовця виражається у формі недбалості. Обставинами, що пом`якшують покарання є вчинення правопорушення в умовах ведення бойових дій під час дії військового стану та отримання травми внаслідок бойових дій.

На підставі вказаного акта, командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 01.09.2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ».

За результатами службового розслідування, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «сувору догану», а також притягнуто до матеріальної відповідальності в десятикратному розмірі вартості завданих державі збитків. Окрім цього, матеріали службового розслідування передано до Державного бюро розслідувань за місцем скоєння, оскільки в діях ОСОБА_1 виявлено ознаки злочину передбаченого статтею 413 Кримінального кодексу України.

При цьому, пунктом 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 344 від 01.09.2022 встановлено помічнику командира частини начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 :

обліковувати в книзі нестач суму втраченого майна у розмірі 8003,29 грн та зняти з обліку втрачене майно служби ракетно-артилерійського озброєння, а саме 40 мм. гранатомет РПГ 7В № КВ841;

облікувати в книзі грошових стягнень та нарахувань суму в розмірі 80 032,90 грн.;

відобразити суму утриманого грошового забезпечення та утримувати з грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_1 залишок невідшкодованого майна у сумі 80 032,90 грн».

Позивач не погоджуючись з вказаним наказом, звернувся до суду з відповідним позовом.

Відповідно до матеріалів справи, Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 18.04.2023 у справі № 240/28679/22, яке набрало законної сили 09.10.2023, визнав протиправним і скасував наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 ».

Зокрема, у зазначеному рішенні суд встановив безпідставність висновку відповідача про наявність підстав для притягнення позивача до матеріальної відповідальності в десятикратному розмірі вартості РПГ.

Згідно із частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, зважаючи на те, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 у справі № 240/28679/22 яке набрало законної сили, було підтверджено протиправність наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01.09.2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 » на підставі якого з грошового утримання ОСОБА_1 утримано 80032,90 грн, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача здійснити виплату ОСОБА_1 суми утриманого грошового забезпечення в розмірі 80032,90 грн, оскільки відповідач не виплатив позивачу вказані кошти незважаючи на скасування рішенням суду наказу від 01.09.2022.

Отже, враховуючи неподання суду військовою частиною НОМЕР_1 доказів виплати ОСОБА_1 суми утриманого грошового забезпечення в розмірі 80032,90 грн, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.169 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 80 032,90 грн, що були утримані з його грошового забезпечення на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_2 »

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 80 032,90 грн, що були утримані з його грошового забезпечення на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 01 вересня 2022 року №344 «Про результати службового розслідування стосовно старшого солдата ОСОБА_1 »

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Липа