Справа № 620/11816/23
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/11816/23

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій вчинених відповідачем на виконання рішення суду у справі №620/11816/23,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебувала справа № 620/11816/23.

04.06.2024 до суду від позивача надійшла заява про визнання протиправними дій, вчинених відповідачем на виконання рішення суду в порядку статті 383 КАС України та клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що з матеріалами виконавчого провадження ознайомився 29.05.2024.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII та статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до вимог статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Заява позивача обґрунтована протиправністю дій відповідача, який при виконанні судового рішення не врахував висновки викладені в рішенні суду.

Так, частиною четвертою статті 383 КАС України визначено, що таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

З аналізу вищенаведеної правової норми вбачається, що момент, з якого починається перебіг десятиденного строку на подання заяви є той момент, коли особа-позивач дізнався чи повинен був дізнатись про порушення його прав у зв`язку з невиконанням рішення суду, але не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Так, відповідно до Академічного тлумачного словника української мови, сполучник але виражає протиставний зв`язок між сурядними реченнями або однорідними членами речення; проте, однак.

Тобто, визначена даною правовою нормою умова не пізніше останнього дня строку пред`явлення до виконання виконавчого листа не є альтернативною вказаному 10-денному строку, а має застосовуватись саме в його межах.

Дослідивши заяву позивача на предмет відповідності вказаним вище вимогам, закріпленим статтею 383 КАС України, суд зазначає наступне.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень від 19.03.2024 відкрито виконавче провадження № 74491579 за виконавчим листом № 620/11816/23, виданим 22.02.2024 Чернігівським окружним адміністративним судом, боржнику встановлено 10 робочих днів для виконання рішення суду, а отже з моменту закінчення строку, визначеного постановою про відкриття виконавчого провадження почав відраховуватись строк, коли позивач (стягувач) дізнався про порушення своїх прав.

В порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України позивач звернувся лише 04.06.2024, тобто з порушенням десятиденного строку для звернення із цією заявою.

Таким чином, десятиденний строк звернення із заявою в порядку статті 383 КАС України щодо протиправності дій на предмет невиконання даного судового рішення обчислюється з наступного дня після закінчення строку його виконання. Виходячи зі змісту заяви, заявнику було відомо про винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2024. Отже, звернувшись 04.06.2024 десятиденний строк, установлений статтею 383 КАСУ, позивач пропустив.

При цьому, суд звертає увагу, що можливості поновлення такого строку зазначена норма Кодексу не передбачає.

Водночас, суд наголошує, що встановлення строків звернення до суду законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Посилання позивача на те, що строк звернення до суду потрібно обраховувати з дати ознайомлення позивача з виконавчим провадженням тобто з 29.05.2024, суд не приймає до уваги, оскільки ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не змінює момент з якого особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Таким чином, враховуючи те, що подана в порядку статті 383 КАС України заява не відповідає вимогам, визначеним частиною четвертою статті 383 КАС України, то остання підлягає поверненню з огляду на приписи на підставі абзацу 2 частини п`ятої статті 383 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , подану в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, по справі №620/11816/23 повернути заявнику.

Копію ухвали разом із заявою та доданими матеріалами надіслати заявнику за зазначеною у заяві адресою.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І. Соломко