Справа № 140/3287/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3287/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України від 09 березня 2003 року №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон №1058-ІV); зобов`язання призначити пенсію за віком з урахуванням періоду навчання з 01 вересня 1983 року по 28 червня 1990 року згідно з дипломом НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року та архівною довідкою від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59, відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 від 28 липня 1981 року.

В обґрунтування позову позивач вказала, що 27 лютого 2024 року звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV. Рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 05 березня 2024 року №05 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При цьому до страхового стажу не зараховано період навчання з 01 вересня 1983 року по 28 червня 1990 року у Дніпропетровському хіміко-технологічному інституті відповідно до диплому від 28 червня 1990 року ТВ №921071 та архівної довідки від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59, а також періоди роботи за відомостями трудової книжки від 28 липня 1981 року серії НОМЕР_2 , оскільки відсутні документи про зміну прізвища.

Позивач вважає рішення ГУ ПФУ у Волинській області протиправним та зазначила, що до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01 січня 2004 року, зокрема, періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах. З приводу мотивів, якими керувався відповідач, позивач зауважила, що при народженні мала прізвище ОСОБА_2 , яке 03 травня 1984 року змінила на ОСОБА_3 у зв`язку з укладенням шлюбу. Після розірвання шлюбу залишила прізвище ОСОБА_3 . 11 червня 2014 року позивач вдруге вступила у шлюбні відносини та змінила прізвище на ОСОБА_4 . Ці відомості зазначені у витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, однак відповідач не надав їм значення. Крім того, у заяві про призначення пенсії за віком наголошено, що на першій сторінці трудової книжки серії НОМЕР_2 є відомості щодо зміни прізвища, засвідчені печаткою установ/організацій.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов відповідач його вимог не визнав та у задоволенні позову просив відмовити (а.с.53-56). В обґрунтування цієї позиції вказав, що засобами програмного забезпечення ГУ ПФУ у Волинській області було визначене уповноваженим органом на розгляд заяви ОСОБА_1 від 27 лютого 2024 року. Відповідно до даних системи персоніфікованого обліку та поданих документів для призначення пенсії страховий стаж ОСОБА_5 становить 20 років 03 місяці 11 днів (при необхідних не менше 30 років). Зважаючи на те, що позивач не подала документи про зміну прізвища, то їй не зараховано до страхового стажу період навчання з 01 вересня 1983 року по 28 червня 1990 року згідно з дипломом про навчання серії НОМЕР_1 та архівною довідкою від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59, а також періоди трудової діяльності за трудовою книжкою серії НОМЕР_2 , у якій запис про зміну прізвища виконано з порушеннями вимог пункту 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20 червня 1974 року №162.

Відповідач вважає, що рішення від 05 березня 2024 року №05 про відмову у призначенні пенсії за віком прийнято правомірно за наявності правових підстав (у позивача відсутній необхідний страховий стаж відповідно до статті 26 Закону №1058-IV).

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27 лютого 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ГУ ПФУ у Львівській області) із заявою про призначення їй пенсії за віком (а.с.57-58), надавши документи згідно з розпискою-повідомленням (а.с.59).

Після реєстрації заяви та формування електронної пенсійної справи працівниками ГУ ПФУ у Львівській області заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого від 05 березня 2024 року №05 (а.с.44) ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV. До страхового стажу не зараховано: період навчання з 01 вересня 1983 року по 28 червня 1990 року згідно з дипломом НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року, архівною довідкою №24-01.1-59 від 21 лютого 2024 року, періоди роботи за трудовою книжкою НОМЕР_2 від 28 липня 1981 року, оскільки відсутні документи про зміну прізвища.

Відповідно до форми РС-право (а.с.45) страховий стаж ОСОБА_1 становить 20 років 03 місяці 11 днів (обрахований за період з 01 січня 1998 року по 28 лютого 2019 року).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон №1058-ІV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначається, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Отже, норми Закону №1058-IV умовами для призначення пенсії за віком визначають не лише вік (60 років), а й наявність відповідного страхового стажу на час досягнення віку.

Як встановлено абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

За приписами частини першої статті 56 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частина третя статті 56 Закону №1788-XII передбачає, що до стажу роботи зараховується також: д) навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Таким чином, до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01 квітня 2004 року, зокрема, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 62 Закону №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637, зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 вересня 2022 року №1058), відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (абзац другий пункту 1, пункт 2 Порядку №637).

Абзацом першим пункту 8 Порядку №637 обумовлено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846; далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1 зі змінами).

Згідно з підпунктом 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення пенсії) до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року №8-1) (далі Положення), а у разі необхідності за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі індивідуальні відомості про застраховану особу).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як визначено пунктом 4.2 розділу IV Порядку №22-1, при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, з-поміж іншого, реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних реєстрах, системах або базах даних та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповідної інформації.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж (за період до впровадження персоніфікованого обліку), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих документів в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

З матеріалів справи встановлено, що у позивача наявна трудова книжка серії НОМЕР_2 , яка надавалася разом із заявою про призначення пенсії (а.с.20-37; 59). Відповідач трудову книжку до уваги не взяв, а страховий стаж обчислив на підставі відомостей реєстру застрахованих осіб з 01 січня 1998 року.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_2 . Відповідно до записів трудової книжки (у межах спірного періоду до 01 січня 1998 року) позивач 09 листопада 1995 року прийнята робітницею по догляду за рослинами 2 розряду в ремонтно-будівельний цех Надвірнянського лісокомбінату; 10 лютого 1982 року переведена учнем транспортувальника в цех лакування; 24 березня 1982 року їй присвоєно кваліфікацію транспортувальника другого розряду; 22 листопада 1982 року звільнена з роботи у зв`язку з навчанням; навчалася на підготовчому відділенні в Дніпропетровському хіміко-технологічному інституті імені Дзержинського з 01 грудня 1982 року по 31 червня 1983 року; навчалася в інституті з 01 вересня 1983 року по 30 червня 1990 року; з 01 жовтня 1990 року прийнята у філіал №1 Рязанського виробничого меблевого об`єднання Ока інженером-технологом, тимчасово; 13 грудня 1990 року переведена контролером деревообробного виробництва 4 розряду; 10 грудня 1994 року звільнена з роботи; 09 листопада 1995 року прийнята методистом на військово-технічний факультет відділення військової підготовки державного університету Львівська політехніка; 01 листопада 1996 року переведена на посаду викладача (0,5 ставки) кафедри ремонту військово-автомобільної техніки; 01 вересня 1998 року переведена на посаду викладача 0,5 ставки кафедри бойових колісних і гусеничних машин автомобільного факультету.

Хронологічна послідовність записів у трудовій книжці дотримана; наявні посилання на документи, на підставі яких вчинено записи.

Відповідно до чинної на момент оформлення трудової книжки Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 липня 1974 року №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02 серпня 1985 року №252, далі Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню (пункт 1.1 глави 1).

Пунктами 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції №162 передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також нагороди і заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видачі наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - в день звільнення і повинні чітко відповідати тексту наказу (розпорядженню). Записи проводяться арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), де вперше заповнювалася трудова книжка (пункти 2.10, 2.11 глави 2 Інструкції №162).

Пунктом 2.12 глави 2 Інструкції №162 встановлено, що зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорти, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

На заміну Інструкції №162 спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за №110, далі - Інструкція №58), яка містить аналогічні положення щодо заповнення трудових книжок, що й попередня. Приписами пункту 2.13 глави 2 Інструкції №58 передбачено такий самий порядок зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження працівника.

Отже, обов`язок щодо заповнення та ведення трудових книжок осіб, працевлаштованих на підприємствах, установах, організаціях, покладається саме на відповідальну особу такого підприємства, установи, організації.

З копії трудової книжки серії НОМЕР_2 встановлено, що вона була оформлена 28 липня 1981 року на ім`я ОСОБА_6 . У трудову книжку внесено записи про зміну прізвища ОСОБА_2 на ОСОБА_3 , а потім на ОСОБА_4 . При цьому попереднє прізвище закреслено однією рискою, а на внутрішньому боці обкладинки вказано, що зміни внесено на підставі свідоцтва про шлюб із зазначенням реквізитів (серія та номер); записи завірені підписами відповідальної особи та печатками (а.с.20), що відповідає вимогам пункту 2.12 глави 2 Інструкції №162.

Також ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії надавала свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 (а.с.38-39), лист Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 19 грудня 2023 року №Ч-155/6/2601-23/2601.4.3/7313-23 (а.с.43), про що вказано в розписці-повідомленні (а.с.59). Так зазначеним листом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у відповідь на електронне звернення позивача підтверджено, що та 14 квітня 1981 року була документована паспортом колишнього СРСР зразка 1974 року на прізвище ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі якого та у зв`язку зі зміною прізвища 25 квітня 1986 року документована паспортом на прізвище ОСОБА_3 . Також зазначено, що 31 липня 2014 року у зв`язку зі зміною прізвища документована паспортом громадянина України на прізвище ОСОБА_4 (а.с.43).

Матеріали справи містять копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу та копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, які також підтверджують відомості щодо зміни прізвищ позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 та з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 (а.с.14-19).

Крім того, в архівній довідці від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59, виданій Державним вищим навчальним закладом Український державний хіміко-технологічний університет (колишній Дніпропетровський хіміко-технологічний інститут) теж містяться відомості про зміну прізвища позивача з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 у період навчання з 01 вересня 1983 року по 28 червня 1990 року з посиланням на реквізити відповідного наказу (а.с.41). По закінченню навчання позивачу видано диплом серії НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року на прізвище ОСОБА_7 (а.с.40).

Надані документи - архівна довідка від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59, свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , лист Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 19 грудня 2023 року №Ч-155/6/2601-23/2601.4.3/7313-23, дають можливість встановити приналежність трудової книжки серії НОМЕР_2 та диплому серії НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року позивачу, а аргументи відповідача у спірному рішенні та відзиві на позов (відсутні документи про зміну прізвища) є безпідставними та в цілому свідчать або ж про поверхневе опрацювання документів, або про створення перешкод в реалізації позивачем права на пенсію.

Як трудова книжка, так і диплом відповідно до положень пунктів 1, 8 Порядку №637 є тими документами, на підставі яких до запровадження персоніфікованого обліку за законодавством, що діяло до 01 січня 2004 року, Пенсійний орган обчислює страховий стаж, до якого підлягають зарахуванню періоди роботи та навчання (на денній формі).

Відомості про період навчання позивача містить архівна довідка від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59 (зараховано на курс з 01 вересня 1983 року, з 15 жовтня 1984 року по 31 серпня 1985 року надано академічну відпустку у зв`язку із вагітністю та пологами, з 01 вересня 1985 року по 31 серпня 1986 року надано відпустку по догляду за дитиною; 28 червня 1990 року видано диплом).

Відповідач диплому серії НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року та архівній довідці від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59, трудовій книжці серії НОМЕР_2 належної оцінки не надав при обрахунку страхового стажу, при тому що надані позивачем разом із заявою від 27 лютого 2024 року про призначення пенсії документи у сукупності дозволяли упевнитися органу Пенсійного фонду у зміні прізвищ та періодах трудової діяльності позивача.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком, відповідач не забезпечив належність та повноту з`ясування усіх обставин справи, які мають значення для призначення пенсії, та формально розглянув заяву, як наслідок прийняв рішення, яке не ґрунтується на законі та негативно впливає на право позивача на пенсію.

Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Водночас суд зазначає, що відмова органу Пенсійного фонду в призначенні пенсії за віком була оформлена рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 05 березня 2024 року №05, якому суд надав правову оцінку. У такому випадку саме рішення є актом індивідуальної дії у розумінні пункту 19 частини першої статті 4 КАС України, яке необхідно визнати протиправним та скасувати. Суд зазначає, що визнання протиправним та скасування рішення органу Пенсійного фонду не потребує визнання протиправними дій ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови в призначенні пенсії.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання та роботи, то суд враховує, що відповідач ГУ ПФУ у Волинській області, розглядаючи заяву позивача від 27 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, відмовив у призначенні пенсії у зв`язку із невиконанням умови про страховий стаж (необхідно 30 років).

Суд встановив, що рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 05 березня 2024 року №05 в частині незарахування періоду навчання на денній формі до стажу позивача є протиправним та такий належить зарахувати до страхового стажу з урахуванням диплому серії НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року та відомостей архівної довідки від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59.

З розрахунку стажу позивача (20 років 03 місяці 11 днів) видно, що до страхового стажу зараховано періоди роботи ОСОБА_1 , починаючи з 01 січня 1998 року. Водночас у трудовій книжці серії НОМЕР_2 перший запис про трудову діяльність позивача датується 28 липня 1981 року (а.с.21).

Наведене позбавляє суд можливості визначити абсолютне право позивача на призначення пенсії шляхом перевірки виконання умови про наявність необхідного страхового стажу не менше 30 років. При цьому саме до повноважень органів Пенсійного фонду України віднесено обчислення страхового стажу для призначення пенсій, тоді як суд такі повноваження не може перебирати та здійснює лише функцію судового контролю за правомірністю рішень про призначення/відмову у призначенні пенсій.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України установлено повноваження суду прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Окремо необхідно зазначити, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

За встановлених у справі обставин та наведених норм чинного законодавства, на підставі статті 9 КАС України для ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області повторно з урахуванням висновків суду розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року, архівною довідкою від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59 та період роботи до 01 січня 1998 року за відомостями трудової книжки НОМЕР_2 , адже якщо в результаті перерахунку стажу умова щодо страхового стажу буде виконуватися, то остання матиме можливість отримати пенсію з дати виникнення права на пенсію (так як звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку).

Отже, позов належить задовольнити частково.

Згідно з частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Звертаючись до суду, позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 22 березня 2024 року №0.0..2, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.6, 48).

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області судові витрати у сумі 807,47 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 05 березня 2024 року №05.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно з урахуванням висновків суду розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2024 року про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період навчання згідно з дипломом НОМЕР_1 від 28 червня 1990 року, архівною довідкою від 21 лютого 2024 року №24-01.1-59 та період роботи до 01 січня 1998 року за відомостями трудової книжки НОМЕР_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 807,47 грн (вісімсот сім грн 47 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк