Справа № 480/4854/24
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
11 червня 2024 року Справа № 480/4854/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у не здійсненні донарахування (перерахунку) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 31.01.2022 по 31.05.2022, розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня на відповідні тарифні коефіцієнти, а також виплати його йому із врахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 31.01.2022 по 31.05.2022, розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у не здійсненні донарахування (перерахунку) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.07.2022 по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 № 1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 № 2710-ІХ з 01.01.2023 - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти, а також виплати його йому із врахуванням раніше виплачених сум;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити донарахування (перерахунок) виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 18.07.2022 року по 19.05.2023 розрахувавши його розмір, виходячи з розмірів його посадових окладів та його окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених на 01.01.2022 Законом України Про державний бюджет України на 2022 рік від 02.12.2021 №1928-ІХ - 2481 гривня та на 01.01.2023 Законом України Про державний бюджет України на 2023 рік від 03.11.2022 №2710-ІХ - 2684 гривні на відповідні тарифні коефіцієнти згідно п.4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704, а також виплатити його йому із врахуванням раніше виплачених сум.
Також, позивачем подано клопотання про поновлення пропущено строку звернення до суду. Клопотання обґрунтоване тим, що позивач не є особою, яка є звільненою з військової служби, позивач продовжує безперервно проходити, а тому перебіг тримісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, що діє після 19.07.2022), початок якого припадає на день отримання письмового повідомлення при звільнення - не розпочався.
Надаючи оцінку поважності причині пропуску строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення у належному розмірі за період з 31.01.2022 до 31.05.2022 та з 18.07.2022 до 19.05.2023.
Таким чином спір щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у належному розмірі є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, суд, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, наголошує, що положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед ч. 5 ст. 122 КАС України.
Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Таким чином до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.
Отже, позивачем не пропущений строк звернення до суду із вимогами про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 31.01.2022 по 31.05.2022, а також зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення за 18.07.2022, оскільки спірні правовідносини виникли до внесення змін до КЗпП України.
Разом із тим, позовні вимоги в частині зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 19.07.2022 до 19.05.2023, позивачем пропущено без поважних причин, враховуючи наступне.
19.07.2022 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин №2352, яким внесено ряд важливих змін до діючого законодавства про працю.
Зокрема, відповідно до ст. 233 КЗпП України в редакції Закону України №2352-ІХ від 01.07.2022 працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Проте, відповідно до пункту першого глави XIX Прикінцеві положення КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 30 червня 2023 р. на всій території України карантин.
Тримісячний строк звернення до суду із позовними вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 19.07.2022 до 19.05.2023, встановлений ч. 2 ст. 233 КЗпП України, фактично почав відліковуватись з 01.07.2023 (з дня скасування карантину) та мав закінчитись у жовтні 2023 р. (02.10.2023 - тримісячний строк з дня скасування карантину).
Натомість із позовом до суду позивач звернувся 06.06.2024, тобто із значним пропуском строку звернення до суду.
Отже, враховуючи те, що позивач отримує щомісяця грошове забезпечення, у період з 19.07.2022 (день набрання чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин №2352) до 19.05.2023 (включно), позивачу нараховувалось та виплачувалось грошове забезпечення у неналежному розмірі, як зазначено у позовній заяві, то починаючи з серпня 2022 до 19.05.2023 позивач був обізнаний про невиплату йому відповідних спірних сум грошового забезпечення.
Таким чином, враховуючи обмеження трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, з урахуванням граничних строків з дня закінчення карантину на території України, строк звернення позивачем пропущено із позовними вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 19.07.2022 до 19.05.2023.
Стосовно посилання позивача на те, що тримісячний строк позивачем не пропущено, оскільки підлягає застосуванню виключно після звільнення, суд зазначає наступне.
В даному випадку, позивачем заявлені вимоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому проходів службу позивача та наказом від 15.07.2023 виключено із списків особового складу, знято з усіх видів забезпечення, проведено повну виплату грошового забезпечення по 15.07.2023.
У рішенні від 06 квітня 2023 року предметом дослідження Верховним Судом у справі №260/3564/22 було, зокрема питання строку звернення до суду з таким позовом, по суті якого сформований наступні висновки: Перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, Суд виходить з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
В даному випадку позивача звільнено із служби в ІНФОРМАЦІЯ_3 15.07.2023.
Позивач з 16.07.2023 зарахований та проходить військову службу в іншій установі Міністерства оборони України, а саме в даному випадку в Науково-дослідному центрі ракетних військ і артилерії (і.к. 26605427 ), яка є окремою структурою, яка зарахувала позивача до особового складу центру, зазначеним центром нараховується позивачу грошове забезпечення з 16.07.2023.
Таким чином посилання позивача, що позивачем не пропущено строк звернення до суду у зв`язку із тим, що позивача взагалі не звільнено з військової служби є необґрунтованим та безпідставним.
Приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд звертає увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).
Частиною першою статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.
У Рішенні від 12 квітня 2012 року № 9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).
Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України..
Рішення Верховного Суду від 06 квітня 2023 року у зразковій справі набрало законної сили 20 вересня 2023 року на підставі постанови Великої Палати Верховного Суду, якою це рішення залишено без змін.

Таким чином строки звернення до суду не є безмежними, а обмежені трьома місяцями з дня, коли позивач дізнався про порушення.

Враховуючи викладене, обставини, зазначені позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду визнаються необґрунтованими, а тому позивачу необхідно усунути зазначений недолік позовної заяви шляхом надання суду нової заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших поважних причин пропуску такого строку звернення із вимогами про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення з 19.07.2022 до 19.05.2023, а також надати докази підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя С.М. Гелета