Справа № 420/16547/24
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2024-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

11 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення його позову до Начальника Одеського гарнізону, Житлової комісії Одеського гарнізону про визнання протиправним пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконними дій, скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати пункт Протоколу № 6 засідання житлової комісії Одеського гарнізону від 28.03.2024 року в частині визначення відсоткового розподілу житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 ; зобов`язати житлову комісію Одеського гарнізону переглянути визначення в пропорційному співвідношенні, залежно від кількості військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями та шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, розподіл новонадходженого житла відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380; визнати незаконними дії начальника Одеського гарнізону, які виразились у прийнятті рішення про затвердження пропозицій житлової комісії Одеського гарнізону щодо визначення відсоткового розподілу житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 , оформлених протоколом № 6 засідання житлової комісії Одеського гарнізону від 28.03.2024 року; скасувати рішення начальника Одеського гарнізону про затвердження пропозицій житлової комісії Одеського гарнізону щодо визначення відсоткового розподілу житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 , оформлених протоколом № 6 засідання житлової комісії Одеського гарнізону від 28.03.2024 року.

Ухвалою судді від 03.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Разом із адміністративним позовом до суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій останні просить заборонити житловій комісії Одеської області вчиняти будь-які дії щодо розподілу в Одеському гарнізону житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 до завершення розгляду даної справи та набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначив, що згідно даних сайту Міністерства оборони України станом на 01.01.2024 в Одеському гарнізоні на черзі на отримання житла для постійного проживання 2777 осіб. А згідно даних, оголошених на засіданні житлової комісії Одеського гарнізону 28.03.2024 секретарем житлової комісії Військової академії для забезпечення службовим житлом на обліку в Одеському гарнізоні перебувають 1333 особи. Тобто, загальна кількість потребуючих поліпшення житлових умов в Одеському гарнізоні складає 4110 осіб (2777 + 1333) Таким чином, станом на 01.01.2024 частка потребуючих поліпшення житлових умов шляхом забезпечення житлом для постійного проживання від загальної кількості, перебуваючих на обліку в Одеському гарнізоні у відсотковому відношенні складає 67,57% (2777 x 100: 4110), а для забезпечення службовим житлом, відповідно, 32,43%. Оскільки на розподіл в Одеському гарнізоні надійшло 38 квартир, то частка в 67,57% з них це 25,68, а округлюючи в сторону збільшення, має бути 26 квартир для постійного проживання. Відповідно для забезпечення службовим житлом 12 квартир.

Саме такий розподіл в пропорційному співвідношенні, який враховує кількість військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими житловими приміщеннями та шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, є обґрунтованим та відповідає вимогам пункту 1 розділу III Інструкції № 380.

Але, в порушення вимог пункту 1 розділу ІІІ Інструкції № 380, житловою комісією Одеського гарнізону 28.03.2024 відсотковий розподіл новонадходженого житла визначено наступним чином: 70% на забезпечення службовими житловими приміщеннями та 30% на надання житлових приміщень для постійного проживання. Як зазначено вище, для забезпечення осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання квартири для постійного проживання має бути виділено 26 квартир. Відповідно, з 26 квартир для постійного проживання вираховуються 5 квартир (26 х 0,2 = 5 ,2) в якості 20%, передбачених пунктом 4 Порядку № 1081.

Таким чином, для забезпечення постійним житлом згідно з чергою в Одеському гарнізоні з 38, надійшовших для розподілу, квартир залишається 21 квартира.

Зважаючи, що на черзі для забезпечення постійним житлом в Одеському гарнізоні позивач перебуває за номером 16, то він маю право на отримання квартири для постійного проживання в будинку АДРЕСА_1 .

Тобто, при розподілі 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 згідно вимог чинного законодавства позивач має бути забезпечений житлом при даному розподілі. Однак, при розподілі вказаного житла за пропорціями, визначеними відповідачами з порушенням вимог пункту 1 розділу ІІІ Інструкції № 380: 70% для забезпечення службовим житлом та 30% житлом для постійного проживання, позивач втрачає таке право.

У випадку не вжиття судом заходів забезпечення позову, існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а саме: незаконний розподіл житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 , який призведе до непоправних наслідків для нього та інших осіб, що перебувають також у черзі на отримання житла для постійного проживання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову в заявлений спосіб.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів задля створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача (заявника).

Суд зазначає, що вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача (заявника) та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСРУ № 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

В питанні вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в наступному: "Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі".

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 та від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19, від 20.03.2019 у справі №826/14951/18.

У контексті співмірності суди також повинні перевіряти не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надавати оцінку порушеному праву позивача, про захист якого він просить.

В той же час, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

З огляду на предмет спору, викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність заходів забезпечення позову, про які просить позивач, а отже й про відсутність підстав для їх застосування.

Таким чином, оскільки заявлений позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає вищезазначеним критеріям та принципам інституту забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 153 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення його позову до Начальника Одеського гарнізону, Житлової комісії Одеського гарнізону про визнання протиправним пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконними дій, скасування рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк