Справа № 420/12767/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2024-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2024 року м. Одеса

Зала судових засідань №22

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

За участю секретаря Поліщука О.В.

За участю сторін:

Від позивача: Ярошик В.В.

Від відповідача: не з`явився

Від третьої особи: Яценко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (; адреса: вул.Разумовська, буд.37, м.Одеса,65091), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (; адреса:вул. Бабеля, буд.2, м.Одеса, 65005) про визнання незаконною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

24 квітня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла скарга ОСОБА_1 (надіслана засобами електронного зв`язку), у якій ОСОБА_1 просить суд:

скаргу присяжної Ярошик В.В. розглядати в її присутності для можливого захисту порушених прав, свобод і інтересів, надання пояснень і доказів;

визнати незаконною та скасувати Постанову ВП №73764818 від 11.04.2024 року ст.державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМО (м.Одеса) Пхіденко О.С. а виконавчий лист повернути до ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМО (м.Одеса) для подальшого виконання.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року скаргу залишено без руху з підстав необхідності подання позовної заяви із суб`єктним складом учасників справи відповідно до заявлених позовних вимог згідно ст.160 КАС України, ч.3 ст.287 КАС України; надання доказів сплати судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру у розмірі 968,96грн., або заявлення клопотання про звільнення від сплати судового збору за законом або за ухвалою суду.; встановлено строк для усунення недоліків скарги- 7 днів з дня вручення копії даної ухвали заявниці.

06.05.2024 року ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків а також адміністративний позов, у якому позивачем зазначено ОСОБА_1 , відповідачем - ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМО (м.Одеса).

В додатки до заяви надано докази сплати судового збору 968,96грн.

В новій редакції позову ОСОБА_1 просить суд:

адміністративний позов ОСОБА_1 розглядати в її присутності для можливого захисту порушених прав, свобод і інтересів, надання пояснень і доказів та задовольнити;

визнати незаконною та скасувати Постанову ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМО (м.Одеса) ВП №73764818 від 11.04.2024 року, а виконавчий лист повернути до ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМО (м.Одеса) для виконання рішення суду, яке набрало чинності 13.11.2023 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду окремих категорій термінових справ, призначено судове засідання на 23.05.2024р.; витребувано у Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №73764818; постановлено витребувані докази надати до суду у строк до 20.05.2024 року.

В обґрунтування вимог позову позивач, зокрема, зазначила, що 13.11.2023 року Постановою 5ААС залишено в силі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2023 року, яким зазначено : Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області перерахувати та виплатити присяжній ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним. Оскільки боржник не виконував добровільно рішення суду у справі №420/6185/23 майже два місяці, 08.01.2024 року звернулась з заявою до ДВС про відкриття примусового виконавчого провадження, яке Постановою ДВС 09.01.2024 року було ухвалено (за двома Виконавчими листами ООАС від 30.11.2023 року) ВП №73764818 (перерахунок за 2021 рік) та ВП №73750873 (перерахунок за 2022 рік) і боржнику було надано 10 днів на добровільне виконання рішення суду. 21.01.2024 року позивачка подала до ДВС заяву реєст.№03.1-1179 від 23.01.24 року, в якій просила не закривати виконавче провадження, бо боржник не виконав належним чином рішення (недонараховано винагороду) і не сплачені обов`язкові платежі до Податкової - податки і збори (ПДФО і Військовий збір) з перерахованого заробітку/винагороди. 05.02.024р. реєстр.№03.1-1731 та 12.02.2024 року реєстр.№03.1-2025 позивач надала до ДВС заяви, в яких просила не закривати виконавче провадження, а ухвалити вимогу про витребування у боржника належних бухгалтерських документів з нарахуванням та переказами перерахованих боргів, оскільки держвиконавець послався на надану боржником (без будь-яких реквізитів боржника) виписку з рахунку за 19.01.2024 року з Платіжками №57,53.58,54,56, а також на лист боржника реєстр. №03.1-2022 від 09.02.2024р. в якому він наголосив, що рішення суду виконано. Боржник надав до відділу ДВС лист №3-1234/24 від 27.03.2024 року і до нього надав такі собі «Різниця виплати винагороди з 01 березня 2021 року по 31 грудня 2021 року» , в яких просто зазначено цифри, а повинен був дати Розрахункові листки з перерахованим розміром винагороди та з нарахованими податками і зборами (ПДФО і Військовий збір) чи надати річну Розрахунково-платіжну відомість, бо це є саме документи, а надані так звані «Різниці нарахувань…», який є «підроблений документ (не є ні фінансовим, ні бухгалтерським, ні казначейським документом) і на цих так званих відомостях стоять підписи посадових осіб та ще й закріплені печаткою боржника. Оскільки боржник у своєму листі №3-1234/24 від 27.03.2024 року наголосив, що сплатив обов`язкові платежі до Податкової - податки і збори (ПДФО і Військовий збір), позивачка офіційно звернулась з Запитом до «ДІЇ» та отримала офіційний документ з Податкового органу , а саме : відомості (F1401804) з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19.04.2024 року, де повідомляється, що на РНОКПП ІНН НОМЕР_1 присяжної ОСОБА_1 не надходило нарахованої винагороди ні в січні, ні в лютому ні в березні 2024 року, а також зазначено, що обов`язкові платежі податки і збори (ПДФО і Військовий збір) до Податкового органу на дату 19.04.2024 року не надходили.(Відомості (F1401804). Отже, факт несплати обов`язкових платежів, якими є податків і зборів (ПДФО та Військовий збір), а також факт ненарахування перерахованої винагороди присяжній ОСОБА_1 для розрахунку і сплати обов`язкових платежів до Податкового органу, підтверджується офіційним документом державного сайту «ДІЯ» Податковим документом - відомості (F1401804) з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19.04.2024 року. Зарахування обов`язкових платежів Державною казначейською службою відбувається до ТРЬОХ днів, після чого інформація надається в Податкову для відображення в Розрахунках платника податків (передбачено нормами закону). Рішення суду у справі №420/6185/23 не виконано в повному обсязі не тільки на дату ухвалення постанови про закриття провадження від 11.04.2024 року, а ще й на дату 19.04.2024 року коли отримано відомості (F1401804) з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 19.04.2024 року, а тому постанова від 11.04.2024 року про закриття провадження підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 23.05.2024 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області; встановлено третій особі строк для надання пояснень 5 днів з дня отримання копії ухвали (разом із підтверджуючими доказами); відкладено судове засідання на 30.05.2024 року.

28.05.2024 року відповідач подав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд:

- в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю;

- залучити у якості третьої особи боржника по виконавчому провадженню №73764818 (ТУ ДСА в Одеській області);

- розглянути справу без участі відповідача.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що 09.01.2024 року керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження старшим державним виконавцем Пхіденком О.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 73764818, копії якої, згідно із супровідним листом, направлені сторонам виконавчого провадження за вих. № 832 від 09.01.2024. 09.02.2024 за вх. № 03.1-2021 у відділі зареєстрований лист Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області від 09.02.2024 за вих. №3-779/24 щодо виконання рішення суду та додатки до нього, а саме: реєстр перерахувань до Приватбанку згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/10723/21 від 14.12.2023 року та згідно рішення суду по справі №420/6185/23 від 02.08.2023 року, виписка з рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області за 19.01.2024, розрахункові листи за 2021 рік, рішення по справі №420/6185/23 від 02.08.2023 року. 05.03.2024 старшим державним виконавцем Пхіденком О.С. направлено боржнику вимогу виконавця про надання на адресу відділу перерахунку, відповідно до якого можливо встановити суму заборгованості за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року винагороди присяжного Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 та платіжні інструкції, відповідно до яких можливо встановити сплату заборгованості за період з 01.01.2021 по 31.12.2021. 28.03.2024 у відділі зареєстрований лист боржника від 27.03.2024 щодо виконання рішення суду та додатки до нього. 10.04.2024 у відділі зареєстрований лист ТУ ДСА України в Одеській області від 10.04.2024 щодо виконання рішення суду та додатки до нього. 11.04.2024 у відповідності до п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 73764818 у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом. Крім того, при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області на адресу Відділу було надано підтверджуючі документи стосовно перерахунку та виплати ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним».

В додатки до відзиву надано копії матеріалів виконавчого провадження ВП №73764818.

29.05.2024 року ТУ ДСА в Одеській області подало суду пояснення, в яких зазначило, що відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 року по справі №420/6185/23 (набрало законної сили 13.11.2023) Територіальним управлінням 19.01.2024 року здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним за період з 01.01.2021 по 31.12.2021. Різниця виплати винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року (між розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2270,00 грн та розміром прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102,00 грн) складає 2665,33 грн з урахуванням ПДФО та військового збору. На підтвердження здійснення виплати вказаної суми винагороди з урахуванням ПДФО та військового збору ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень надавались відповідні платіжні інструкції №№56,57,58 від 17 січня 2024 року. Виплата винагороди присяжній ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 р. Територіальним управлінням здійснювалася за наявності відповідних бюджетних асигнувань за КЕКВ2800 «Інші поточні видатки». У березні 2021 року виплати включали період грудень 2020 року; у липні 2021 року виплати включали період лютий, березень 2021року; у серпні 2021 року виплати включали період квітень, травень, червень 2021року; у вересні 2021 року виплати включали період червень, липень 2021року; у жовтні 2021 року виплати включали період серпень 2021року; у листопаді 2021 року виплати включали період травень,червень, вересень, жовтень. 17 січня 2024 року Територіальним управлінням здійснено: нарахування винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року (виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2270,00 грн) відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/6185/23, сума якої склала 2665,33 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору; 2) Виплата винагороди ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року (виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2270,00 грн) відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/6185/23, сума якої склала 2665,33 грн. з урахуванням ПДФО та військового збору (в підтвердження надавались платіжні інструкції №№56,57,58 від 17 січня 2024 року). Відповідно до рішення суду по справі №420/6185/23 сума нарахування та виплати ОСОБА_1 винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 31.12.2022 складає 10615,63 грн., сплата якої підтверджується платіжними інструкціями №№56,57,58 від 17 січня 2024 року. Враховуючи вищезазначене, оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 11.04.2024 року (ВП №73764818) винесена з чітким дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки рішення суду виконано в повному обсязі.

30.05.2024 року позивачка подала відповідь на відзив відповідача та пояснення третьої особи, у якій наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд прийняти окрему ухвалу до третьої особи-боржника, який тривалий час надає до судових установ підроблені процесуальні документи, вводить суди в оману щодо фактичних обставин справи (п`ятий рік) та за тривалі системні порушення норм законів щодо трудових прав і свобод присяжної ОСОБА_1 .

У відповіді, зокрема, зазначено, що в абз.8 на стор.2 свого відзиву відповідач констатує факт, що 05.03.2024 року відділом ДВС було направлено вимогу вих.№6618 до боржника (надати докази виконання судового рішення і це майже через чотири місяці як рішення набрало чинності - 13.11.2023р. Постановою ДВС про відкриття ВП 73764818 надавалось 10 днів (до 19.01.2024р.) для виконання судового рішення (ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»), а боржник надав лист з так званими доказами 27.03.2024 року (зареєстрований в ДВС 28.03.2024р. за вх.№4636/03.1), а наступний лист боржник надав 10.04.2024р. №3-1376/24 з так званими доказами (зареєстрований в ДВС за вх.№5444/03.1 від 10.04.2о24р), тому Постановою ДВС від 27.03.2024р. на боржника накладено штраф за не виконання судового рішення.. В абз.3 на стор.3 ДВС констатує факт, що заступник начальника Управління відділу ДВС ОСОБА_2 за власною ініціативою вирішив провести контрольну перевірку ВП 73750873 (мабуть під тиском боржника, який просив в цьому листі скасувати Постанови про накладення штрафу) незаконно скасував постанову від 27.03.2024р. про накладення штрафу на боржника за невиконання судового рішення та скоріш за все натиснув на держвиконавця закрити виконавче провадження, бо всі ці чотири постанови були ухвалені 11.04.2024 року;

- в своєму відзиві відповідач не зазначив жодного доказу, яким би підтверджувалось виконання судового рішення у ВП 73764818;

- розрахунково-платіжна відомість загальній від 08.03.2024р. (стор.1-2) з якої вбачаються наступні так звані нарахування боргу несплаченої винагороди та розміри стягнених податків (ПДФО та ВЗ), а саме: індексація винагороди присяжної ОСОБА_1 борг невиплаченої винагороди з квітня 2017 року по грудень 2022 року зазначений у розмірі 19037,75грн, хоча в резолютивній частині рішення зазначено з вересня 2017 року. Борг перерахованої винагороди разом за 2021 рік та за 2022 рік, зазначений у розмірі - 9945,30грн; В поясненнях від 28.05.2024 року третьої особи зазначено інший розмір - 10615,63 грн, Загальний розмір боргу несплаченої винагороди у ВП 73764818 (за 2021р), у ВП 73750783 (за 2022р) та у ВП 74008106 (індексація), третя особа зазначає у розмірі - 28983,05грн., а за відомостей (F1401804) з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13.05.2024 року загальний розмір боргу нарахованої винагороди складає - 19037,75грн ПДФО 18% (податок на доходи фізичних осіб), зазначений у розмірі 5216,95грн. ну ніяк не може бути такий з розміру 19037,75грн. ВЗ-1,5% (військовий збір), зазначений у розмірі 434,74грн. Винагорода/зарплата, яка підлягає перерахуванню на мою зарплатну картку, зазначена у розмірі 23331,36грн., за даними відомостей ( F1401804) з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13.05.2024 року, нарахований загальний борг винагороди зазначено у розмірі - 19037,75грн. тобто і цей розмір є брудним без стягнутих податків і зборів;

- за наданими сайтом «ДІЯ» даних Податковою службою відомостей (F1401804) з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 13.05.2024 року, підтверджується, що боржником була нарахована та сплачена лише індексація винагороди за ВП 74008106 і цей нарахований борг індексації у розмірі - 19037,75грн. при цьому боржник і тут не втримався, щоб не зробити маніпуляцію та стягнув зайвий розмір податків, адже з розміру 19037,75грн. ПДФО має бути стягнено у розмірі 3426,80грн (19037,75грн х 18% - три тисячі чотириста двадцять шість), а за даними

відомостей ( F1401804) від 13.05.2024 року стягнув 5152,99грн. Це виконавче провадження у справі №420/10723/21 у ВП 74008106 спочатку було закрито за наполегливим проханням боржника- третьої особи, але потім Постановою ДВС від 18.03.2024 року відновлено провадження ВП 74008106.

- якщо вірити наданим нарахуванням боргу, то загальний розмір нарахованого боргу за 2021р. та 2022р. складає : 7950,30 (за 2022р) + 2665,33 (за 2021р) = 10615,63грн, а за даними наданих до відділу ДВС Розрахунково-платіжних відомостей від 08.03.2024р. загальний розмір складає - 9945,30грн. Якщо вірити даним щодо нарахування за двома справами №420/10723/21 (індексація) та №420/6185/23 (перерахунок за 2021р та 2022р), то загальна сума борга має складати : 19037,75 + 10615,63 = 29653,38грн, за даними відомостей ( F1401804) Податкової служби від 13.05.2024 року, присяжній ОСОБА_1 нараховано 19037,38грн, а за даними Довідки про доходи за 2024 рік для подання Декларації Доброчинності (надається в додатках) цей розмір зазначено 28983,05грн. до того ж індексація нарахована не з вересня 2017 року, як зазначено в Виконавчому листі та резолютивній частині рішення, а нараховано з квітня 2018 року.

Судове засідання, призначене на 30.05.2024 року було перенесено на 04.06.2024 року у зв`язку із перебуванням судді у відпустці.

У судовому засіданні 04.06.2024 року після заслуховування пояснень позивачки оголошено перерву до 06.06.2024 року, а потім - до 10.06.2024 року.

У судовому засіданні 10.06.2024 року після заслуховування пояснень представника третьої особи оголошено перерву до 12.06.2024 року.

Ухвалою суду від 11.06.2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді М.М.Аракелян.

У судовому засіданні 12.06.2024 року за клопотанням позивача залучено докази до матеріалів справи; позивач наполягала на задоволенні позовних вимог, представник третьої особи заперечував проти задоволення позову з підстав фактичного виконання рішення ТУ ДСА України в Одеській області.

Відповідач свого представника у судове засідання не направив, був повідомлений про час, день та місце проведення судового засідання належним чином та своєчасно, у відзиві просив справу розглянути без участі його представника.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд встановив наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 року у справі №420/6185/23 (залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 року) адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області щодо нарахування та виплати присяжному Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 винагороди за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 31.12.2022, обчисленої з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення розміру посадового окладу судді місцевого суду, у розмірі 2102 грн.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2022 року у розмірі 2481 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним.

30.11.2023 року у справі №420/6185/23 видано два виконавчих листа про:

- зобов`язання ТУ ДСА України в Одеській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним;

- зобов`язання ТУ ДСА України в Одеській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2022 року у розмірі 2481 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним

09.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою від 08.01.2024 року, у якій просила прийняти до виконання два виконавчих листа у справі №420/6185/23 (а.с.105).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.01.2024 року відкрито виконавче провадження №73764818 з виконання виконавчого листа №420/6185/23, виданого 30.11.2023 року Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 року винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним (а.с. 109-110); наказано боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

23.01.2024 року ОСОБА_1 подала державному виконавцю заяву, у якій, зокрема, зазначила, що 18.01.2024 року на її телефон прийшло повідомлення, що на її заробітну картку Приватбанку надійшли кошти від ТУ ДСАУ в Одеській області (боржника) у сумі 23331,36грн., при цьому ця сума не підтверджена жодним офіційним документом боржника, що це є кошти про проведений перерахунок та нарахування боргу несплаченої винагороди згідно ВП №№73764818 та ВР № 73750873 та рішення 420/6185/23 (є ще одне рішення, що набрало чинності №420/10723/21), але Виконаний лист поки в ООАС знаходиться, бо позивач чекає виготовлення належним чином рішення, яке приймалось і розглядалось в письмовому провадженні) та не надано жодного офіційного документу про перерахунок боргу окремо за 2021 рік згідно Постанови ДВС від 09.01.20242 у ВП №73764818 та окремо за 2022 рік згідно Постанови ДВС від 09.01.2024 року у ВП №73750873, а також нема жодного документа щодо перерахунку боргу несплаченої винагороди в помісячному розрахунку боргу несплаченої винагороди, в тому зовсім неможливо встановити перевірити факт правильності проведення щомісячного перерахунку боргу несплаченої винагороди та нарахування і сплати стягнутих сум податків і зборів (ПДФО, військовий збір, ЄСВ). Оскільки перерахування боржником на зарплатну картку Приватбанку незрозумілої суми коштів, яка не підтверджується офіційно документально про проведений належний перерахунок боргу несплаченої винагороди за 2021 рік та за 2022 рік, а тому не може вважатись виконанням судового рішення в розумінні п.1 частини 9 ст.39 Закону України «Про виконання провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом); ОСОБА_1 просила:

- не закривати виконавчі провадження ВП №73764818 та ВП 73750873 у справі №420/6185/23, як такі, що не виконані належним чином і в повному обсязі із-за відсутності підтверджуючих належних бухгалтерських документів, завірених належним чином про проведений належний перерахунок боргу насплаченої винагороди згідно Постанов ДВС від 09.01.2024 року у ВП №73764818 та ВП 73750873;

- ухвалити процесуальний документ про витребування у боржника надати щомісячні розрахункові листки за 2021 рік та за 2022 рік з перерахованими винагородами згідно рішення суду у справі №420/6185/23, підписані та закріплені печаткою належним чином.

- ухвалити процесуальний документ про витребування у боржника надати завірені належним чином копії розрахунково-платіжних відомостей річних за 2021 рік та за 2022 рік з нарахованою винагородою до ухвалення судового рішення №420/6185/23;

- ухвалити процесуальний документ про витребування у боржника надати належним чином 4 оформлені копії розрахунково-платіжні відомості річні за 2021 рік та за 2022 рік з перерахованою винагородою згідно Постанов ДВС від 09.01.2024 року у ВП № 73750873 та у ВП №73764818 та згідно резолютивної частини судового рішення у справі №420/6185/23.

29.01.2024 року державний виконавець надіслав боржнику вимогу, у якій вимагав в триденний строк з моменту отримання вимоги надати підтверджуючі документи щодо виконання вимог виконавчого листа №420/6185/23, яким зобов`язано ТУ ДСА України в Одеській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 винагороду присяжного Суворовського районного суду м. Одеси на підставі частини 1 статті 68 та частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2270 грн, враховуючи фактично відпрацьований час присяжним (а.с.119-120).

09.02.2024 року ТУ ДСА в Одеській області подало державному виконавцю лист, в якому зазначило, що ним 19.01.2024 року на виконання рішення у справі №420/6185/23 здійснено перерахунок та виплату ОСОБА_1 винагороди за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року, сума винагороди за цей період склала 2665,33грн. з урахуванням ПДФО та військового збору, що підтверджується «Розрахунковими листами за 2021 рік». Відповідно до виписки з рахунку за 19.01 2024 року ТУ ДСА в Одеській області, за Кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні видатки». нараховано виплату 8545,59 гри присяжній ОСОБА_1 з урахуванням податків та зборів Відповідно до Реєстру перерахувань до Приватбанку «Згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №420/6185/23 13.11 2024 року, згідно рішення суду по справі № 420/6185/23 02 08 2023 року», на особовий рахунок ОСОБА_1 була виплачена сума 8545,59 з відрахуванням обов`язкових платежів. Враховуючи наведене боржник просив закрити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду (а.с.121-122).

05.03.2024 року державний виконавець надіслав боржнику вимогу, у якій вимагав надати на адресу відділу:

- перерахунок, відповідно до якого можливо встановити суму заборгованості за період з 01.01.2021 пo 31.12.2021 року винагороди присяжного Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ;

- платіжні інструкції, відповідно до яких можливо встановити сплату заборгованості за період з 01.01.2021 пo 31.12.2021 року винагороди присяжного Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 (а.с.127-128).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 27.03.2024 року на ТУ ДСА України в Одеській області накладено штраф за невиконання рішення суду (а.с.130), яка скасована постановою від 11.04.2024 року «Про результати перевірки законності виконавчого провадження» (а.с.144-146)

27.03.2024 року ТУ ДСА в Одеській області подало державному виконавцю лист, в якому надало пояснення щодо сум, які нараховані та виплачені ОСОБА_1 (без наведення відповідних розрахунків), в додатки до листа надані копії розрахункових листів за 2021 рік, копії платіжних інструкцій №№56-58 від 17.01.2024 року (а.с.131-138). В листі містилось прохання закрити виконавче провадження на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду.

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №73764818 від 11.04.2024 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №420/6185/23, виданого 30.11.2023 року Одеським окружним адміністративним судом (а.с.148-149).

У постанові зазначено, що вона прийнята на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження»; державним виконавцем встановлено: фактично виконане рішення згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись із постановою про закінчення виконавчого провадження, позивач звернулася до суду з даним позовом (вимоги якого стосуються перерахунку та виплати їй винагороди за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Згідно з ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із п.1 ч.1 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ст.40 Закону у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. У разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Спірною у даному випадку є повнота заходів, вжитих державним виконавцем задля примусового виконання рішення суду на користь позивача, а відтак правомірності постанови про закінчення виконавчого провадження.

Позивачка наполягає, що з наданих держвиконавцю документів неможливо перевірити та встановити, яка саме сума винагороди їй перерахована саме за 2021 рік, чи вірно нараховані податки та збори.

Відповідно до ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, на електронні гроші, які зберігаються на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; отримувати від банків та інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей інформацію про наявність рахунків/електронних гаманців та/або стан рахунків/електронних гаманців боржника, рух коштів та операції за рахунками/електронними гаманцями боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Отже, розглядаючи позов про законність дій державного виконавця, суд має враховувати, що приписами ЗУ «Про виконавче провадження» на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах його повноважень.

У справі №826/14580/16 Верховний Суд дійшов висновку щодо безпідставності висновків судів попередніх інстанцій про те, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Така правова позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 07.08.2019 року у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 року у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 року у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 року у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 року у справі №520/6495/2020, від 08.12.2022 року у справі 457/359/21. Суд зазначає, що оскаржувана постанова є актом індивідуальної дії, а відповідно до п.19 ч.1 ст.4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд зазначає, що постанова державного виконавця від 11.04.2024 року взагалі не містить мотивів, за яких вона була прийнята, у постанові виконавець лише обмежився посиланням на приписи п.9 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» та зазначив, що ним встановлено фактичне виконання рішення згідно з виконавчим документом, не обґрунтувавши цей висновок документально.

Закінчуючи виконавче провадження, державний виконавець не врахував, що боржником на виконання вимоги від 05.03.2024 року не було надано органу виконавчої служби окремий перерахунок, відповідно до якого можливо встановити суму заборгованості саме за період з 01.01.2021 пo 31.12.2021 року винагороди присяжного Суворовського районного суду м.Одеси Ярошик В.В., не надано відомостей про фактично відпрацьований ОСОБА_1 час у 2021 році.

Не надано такий перерахунок боржником і суду під час розгляду справи.

Між тим, саме відсутність такого перерахунку ускладнює для позивачки як стягувача перевірку правильності обчислення винагороди присяжної окремо за 2021 рік та виконання рішення суду у повному обсязі саме за цей період нарахування винагороди присяжної виходячи із рішення суду.

У судовому засіданні позивачка пояснила, що перерахунок винагороди зроблений боржником виходячи з 30 прожиткових мінімумів у 2021 році, проте невірно була застосована тарифна ставка.

Також державним виконавцем в порушення приписів ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» не надано належної оцінки фактам, висвітленим ОСОБА_1 у заяві вх.номер від 23.01.2024 року, в якій вона наполягала на невиконанні рішення суду боржником.

Враховуючи вищевикладене, у відповідача були відсутні підстави, визначені п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» для закінчення виконавчого провадження, постанова від 11.04.2024 року прийнята передчасно та без зазначення доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем законність оскаржуваної постанови не доведена, а його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів, констатуючи, що оскаржувана постанова як рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критерію обґрунтованості, отже є протиправною та підлягає скасуванню.

Доводи третьої особи щодо повного фактичного виконання рішення суду не свідчать про обґрунтованість та законність держвиконавця, оскільки оскаржувана постанова, як зазначено вище, не містить будь-яких обґрунтувань наявності підстав для закінчення виконавчого провадження.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, шляхом визнання протиправною та скасування постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження №73764818 від 11.04.2024 року

Позовні вимоги в частині повернення виконавчого листа до ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУМО (м.Одеса) для виконання рішення суду задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.41 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення, тобто виконавець має діяти на підставі норм Закону.

ОСОБА_1 просить суд постановити окрему ухвалу до третьої особи-боржника, який тривалий час надає до судових установ підроблені процесуальні документи, вводить суди в оману щодо фактичних обставин справи (п`ятий рік) та за тривалі системні порушення норм законів щодо трудових прав і свобод присяжної ОСОБА_1 .

Відповідно до частин 1, 2 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).

Окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

З викладеного вбачається, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду та здійснюється, якщо судом виявлено порушення закону та такі порушення є очевидно протиправними.

Суд зазначає, що позивачем не наведено фактів та не надано належних та допустимих доказів, які можуть свідчити про те, що дії третьої особи носять очевидний, систематичний протиправний характер та такі дії спрямовані на грубе порушення її прав, а також, що боржником держвиконавцю надавалися підроблені документи.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 фактично не спростувала в суді обставину надходження на її рахунок коштів від ТУ ДСА України в Одеській області, у судовому засіданні пояснила, що сума винагороди є неповною, при цьому у заяві до держвиконавця вх. від 23.01.2024 року зазначала, що 18.01.2024 року на її картку в Приватбанку надійшли кошти від ТУ ДСА України в Одеській області у сумі 23331,36грн., а у судовому засіданні 06.06.2024 року на запитання суду відповіла, що кошти не отримувала.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 968,96грн., ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 287, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (; адреса: вул.Разумовська, буд.37, м.Одеса,65091), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області (; адреса:вул. Бабеля, буд.2, м.Одеса, 65005) про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про закінчення виконавчого провадження №73764818 від 11.04.2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (; адреса: вул.Разумовська, буд.37, м.Одеса,65091) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 968(дев`ятсот шістдесят вісім)грн. 96коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.287, 293 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян