Справа № 761/26824/21
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2024-04-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-адр/761/6/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 - Маліновської Елли Станіславівни про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала вказана адміністративна справа.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2023 позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності - задоволено.

09.04.2024 року представник позивача звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просила стягнути 1 984,80 грн. судового збору, сплаченого за апеляційну скаргу на ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. від 26.01.2022 р.

29.04.2024 від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України надійшли заперечення.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату та час повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши заяву, надані до неї докази та матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

Таким чином, КАС України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

З наведеного слідує, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття додаткових судових рішень.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 січня 2022 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва позовну заяву передано на розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

09 серпня 2022 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26.01.2022 року скасовано та направлено справу до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2023 позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності - задоволено.

«Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Рубель І.В. у рамках виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5.

Визнати протиправною (оскаржену 23.07.2021) бездіяльність, допущену після 01.02.2021 і до 23.07.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції у виконавчому провадженні за № № НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8 і № НОМЕР_9 ОСОБА_3 при примусовому виконанні постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2012 по справі №2610/3926/2012.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України дотримуватись у рамках виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 приписів ст.ст.1, 3, 8, 2, ст.19 Конституції України , ч.3 ст.18 , ст.76 Закону України "Про виконавче провадження» №1404 від 02.06.2016р. , статті 188-13 КУпАП і Розділу XIV «Відповідальність у виконавчому провадженні» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5.

Стягнути з Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (, адреса: м. Київ, вул. Городецького, буд. 13) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 984,80 грн.»

Тобто, судовим рішенням у даній адміністративній справі було здійснено розподіл судових витрат за подачу позову до суду першої інстанції.

Так, ч. 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, представником позивача було подано апеляційну скаргу, та на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11.07.2023 про залишення апеляційної скарги без руху - було сплачено судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

09 серпня 2022 року постановою Шостого апеляційного адміністративного суду ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26.01.2022 року скасовано та направлено справу до Шевченківського районного суду міста Києва для продовження розгляду.

Проте, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2023 не було вирішено в повній мірі питання про судові витрати.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 22 червня 2023 року у справі № 913/567/19, згідно з якою спірні суми мають стягуватись з Державного бюджету України.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Отже, у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Відділ примусового виконання (дії якого оскаржувались) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

Враховуючи викладене, а також, приймаючи до уваги те, що судовим рішенням у даній справі було здійснено розподіл судових витрат за подачу позову до суду першої інстанції, та враховуючи, що здійснення розподілу витрат щодо подання апеляційної скарги не було здійснено, а відтак, суддя приходить до висновку, що заяву необхідно задовольнити, а саме: стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 139, 241-246, 250, 252, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 - Маліновської Елли Станіславівни про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом десяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення суду безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: