Справа № 547/504/24
Суддя: Харченко В. Ф.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/504/24
Провадження №2-а/547/4/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року смт Семенівка, Полтавська область

Семенівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді В.Ф.Харченка,

за участі секретаря судового засідання К.А.Вареник,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, інспектора сектору поліцейської діяльності (смт Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, лейтенанта поліції Ковалевича Анатолія Васильовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 986368 від 28.04.2024,

представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Л.В.Пуніна,

ВСТАНОВИВ:

ПОЗИЦІЯ СТОРІН

06.05.2024 позивач звернувся із позовом до Семенівського районного суду Полтавської області, яким просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 986368 від 28.04.2024, винесену інспектором сектору поліцейської діяльності (смт Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, лейтенантом поліції ОСОБА_2 ;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Полтавській області на свою користь понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія БАА № 986368 від 28.04.2024 (далі спірна постанова), інспектором сектору поліцейської діяльності (смт Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, лейтенантом поліції ОСОБА_2 , позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 2 ст. 126, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), за те, що 28.04.2024 о 12 год. 08 хв. по автодорозі Наріжжя-Новий Калкаїв Кременчуцького району Полтавської області О.В.Тукало керував транспортним засобом ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснив порушення правил дорожнього руху, передбачених п. 2.1 Правил дорожнього руху (далі ПДР).

В обґрунтування позову позивач зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували, що відповідач оповістив позивача про час і місце розгляду справи та оголосив позивачу яка справа розглядається, хто притягується до адміністративної відповідальності, що були роз`яснені права і обов`язки, строки оскарження постанови, тощо. Відповідачем не було роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, що призвело до неможливості скористатися правами особи, що притягається до адміністративної відповідальності, в тому числі ознайомитися з матеріалами справи, скористатися правовою допомогою. Підпис про ознайомлення з правами в постанові позивачем проставлений помилково.

Крім того, відповідачем було порушено процедуру притягнення до адміністративної відповідальності, що свідчить про порушення норм матеріального та процесуального права, що є обов`язковою підставою доля скасування постанови. Поліцейський був зобов`язаний проінформувати водія про конкретну причину зупинки ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки. Оскільки в даній ситуації відповідач, після зупинки транспортного засобу не повідомив позивачу підставу зупинки, то поліцейським порушено норми Закону України "Про Національну поліцію" та загалом процедуру притягнення до адміністративної відповідальності. Зі слів відповідача та згідно спірної постанови, складеної відповідачем "громадянин керував автомобілем, обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий", що передбачає підставу для зупинки транспортного засобу порушення п. 2.3 пп. "в" ПДР.

З огляду на вищезазначене, в спірній постанові не зазначено інформацію про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП (порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами). Причина зупинки не відображена ні в постанові, ні на бодікамері поліцейського. Також відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення позивачем п. 2.3 ПДР.

З огляду на вищезазначене, відсутній факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого п. 2.3 ПДР, ч. 5 ст. 121 КУпАП, а подальші дії відповідача є такими, що порушують норми чинного законодавства та процедуру складання постанови про вчинення адміністративного правопорушення.

Щодо порушення ч. 1 ст. 121 КУпАП, зазначив, що згідно п.п. "б" п. 9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського, а відповідальність передбачена за порушення вимог п. 9.9 "б" ПДР ч. 2 ст. 122 КУпАП. Оскільки в ст. 283 КУпАП зазначено, що постанова повинна містити опис обставин, встановлених під час розгляду справи та зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, то обставини, викладені в п. 5 спірної постанови, щодо порушення позивачем п 9.9 "б" не підтверджується ніякими доказами та є такими, що не несуть правових наслідків та ніяким чином не впливають та не стосуються розгляду справи за адміністративними правопорушеннями зазначеними в спірній постанові ч. 1 ст.121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125, і як наслідок порушують норми статті 283 КУпАП.

Тому в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121, ст. 125 КУпАП.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області Л.Пуніна відзивом від 28.05.2024 зазначила, що 28.04.2024 приблизно о 12 год. 03 хв. на автодорозі Нароіжжя-Новий Калкаїв було зупинено ОСОБА_1 , який не був пристебнутий ременем безпеки (п. 2.3 "в" ПДР), керував автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керувати таким транспортним засобом (п. 2.1 "а" ПДР) та не маючи при собі поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності наземних транспортних засобів (п.п. 2.1 "г" ПДР). Після зупинки працівниками поліції, водій не включив аварійну сигналізацію. Зазначила, що в процесі розгляду справи позивача було ознайомлено з усіма правами, передбаченими ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Крім того, було дотримано порядок розгляду справи, передбачений ст. 279 КУпАП. На місці було роз`яснено в чому саме полягає порушення ним ПДР.

Таким чином поліцейським А.В.Ковалевичем було складено постанову серії БАА № 986368 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч.ч. 1, 2 ст. 126, ст. 125 КУпАП.

Вказала, що в даному випадку позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Спірну постанову винесено згідно ст. ст. 258, 280 КУпАП, що встановлює загальні правила накладення стягнення про адміністративні правопорушення, тобто відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Позивач дійсно порушив ПДР, тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими і немає жодних правових підстав для скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності.

Тому просила залишити адміністративний позов ОСОБА_1 без задоволення.

04.06.2024 позивачем було направлено на адресу суду відповідь на відзив та 2 його копії для відповідачів.

Суд звертає увагу позивача, що надані документи до уваги судом не беруться, оскільки згідно ч. 3 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), заявами по суті справи у цій категорії справ є лише позов та відзив.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС.

РУХ СПРАВИ

Ухвалою суду від 07.05.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).

Сторони у справі повідомлялись про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного зв`язку, про що свідчать довідки про доставку електронних листів через електронну пошту, в підсистемі "Електронний суд", а також засобами поштового зв`язку АТ "Укрпошта".

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Полтавській області, копію ухвали суду, повідомлення, позовної заяви з додатками отримав 08.05.2024 і 20.05.2024.

Відповідач - інспектор сектору поліцейської діяльності (смт Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, лейтенант поліції А.В.Ковалевич, копію ухвали суду, повідомлення отримав 08.05.2024.

МОТИВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону України "Про дорожній рух" (далі - Закон № 3353-XII) порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюється ПДР, порушення яких є підставою для відповідальності згідно із законодавством (пункти 1.1, 1.9 ПДР).

Згідно із п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАА № 986368 від 28.04.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 за ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 КУпАП у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 28.04.2024 о 12 год. 03 хв. на автодорозі Наріжжя-Новий Калкаїв керував автомобілем обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 "в" ПДР та керував автомобілем без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.п. 2.1 "а" ПДР, та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.п. 2.1 ПДР та після зупинки працівників поліції не включив аварійну сигналізацію п.п. 9.9.5 ПДР. Відносно ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, у розмірі 3400,00 грн. (а.с. 33).

Звертаючись до суду із даним позовом позивач стверджував, що зупинка транспортного засобу була безпідставною, а винесена працівниками патрульної поліції постанова є незаконною. Крім того, працівники поліції порушили порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та не надали йому у повному обсязі скористатися правами, передбаченими статтею 268 КУпАП.

Пунктом 2.3 "в" ПДР передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно з ч. 5 ст.121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно відеозапису відеореєстратора DDPAI, долученого до відзиву відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області тривалістю 1 хвилина (а.с. 34) вбачається, що 28.04.2024 о 12:03:20 на автодорозі при русі поліцейського автомобіля на зустріч проїжджав транспортний засіб ЗАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

На цьому відеозаписі видно лише те, що водій не пристебнутий паском безпеки.

Відтак формальна підстава для зупинки автомобіля за таке порушення ПДР поліцейським дотримана.

Матеріали справи і відзив на позов не містять доказів відсутності у водія чинного страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; доказів не увімкнення аварійної світлової сигналізації після зупинки автомобіля на вимогу поліції.

В спірній постанові в пункті 7 зазначено, що до постанови додаються: "відеодоказ з нагрудної цифрової бодікамери CAM-PRO та відеореєстратора DDPAI".

У відзиві представник відповідача надав лише один доказ з відеореєстратора DDPAI тривалістю 1 хвилина, який не дає змогу встановити всі адміністративні правопорушення та порядок розгляду справи, проти чого повністю заперечує позивач.

Водночас, відеозапису з нагрудної бодікамери поліцейського представником відповідача не надано до суду.

Долучений відповідачем відеозапис з відеореєстратора поліцейського автомобіля не підтверджують обставин, викладених в оскаржуваній постанові.

Інших доказів на підтвердження наявності в діях позивача адміністративного правопорушення суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

Сама лише спірна постанова не є доказом вчинення адміністративних правопорушень, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень та закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

При цьому, інші доводи позивача, у тому числі про безпідставність зупинки працівниками поліції його транспортного засобу, враховуючи висновки суду про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови за відсутності доказів вчинення правопорушення, не мають значення для вирішення справи по суті.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згадані положення КУпАП поширюються на відповідача-поліцейського і винесену ним спірну постанову.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС).

Тому суд зазначає, що відповідач помилково інтерпретує, що тягар доказування неправомірності спірної постанови покладається на позивача.

Відповідно до статті 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах, зокрема, забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 72 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак будь-які сумніви з приводу наявності вини позивача, події і складу адміністративного правопорушення трактуються на його користь.

Суд наголошує, що обов`язок доведення вини позивача, у т.ч. події і складу адміністративного правопорушення відображених у спірній постанові, закон покладає саме на відповідача.

Доведення правомірності винесення спірної постанови є процесуальним обов`язком відповідача.

Натомість належних, достатніх і допустимих доказів правомірності винесення поліцейським спірної постанови відповідачі до суду не надали.

Ураховуючи зазначене суд робить висновок, що відповідачами не доведено правомірності винесення спірної постанови; відповідачами не надано до суду належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості винесення спірної постанови стосовно позивача (ст.ст. 2, 72-77, 79 КАС).

Відтак суд задовольняє позов та відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС скасовує спірну постанову і закриває справу про адміністративне правопорушення.

Належним відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Відтак у задоволенні позову до неналежного відповідача інспектора поліції суд відмовляє.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню сплачений позивачем при подачі даного позову до суду судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Ураховуючи зазначене, керуючись ст.ст. 1-3, 9, 19, 20, 22, 25, 72-77, 79, 90, 139, 159, 241, 243, 257, 262, 286, 292, 293, 295, 297 КАС, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що винесена інспектором сектору поліцейської діяльності (смт Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, лейтенантом поліції Ковалевичем Анатолієм Васильовичем серія БАА № 986368 від 28.04.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 126, ч. 1 ст. 126, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу 3400,00 грн, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У задоволенні позову до неналежного відповідача інспектора сектору поліцейської діяльності (смт Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, лейтенанта поліції Ковалевич Анатолія Васильовича відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати 605,60 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Національної поліції в Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська обл., м. Полтава, вул. Матвійчука Юліана, буд. 83; ідентифікаційний код 40108630).

Відповідач інспектор сектору поліцейської діяльності (смт Семенівка) відділу поліції № 1 (м. Глобине) Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, лейтенант поліції Ковалевич Анатолій Васильович (Полтавська обл., Кременчуцький р-н., селище Семенівка, вул. Шевченка, 43).

Повне рішення складене 07.06.2024.

Суддя В.Ф.Харченко