Справа № 300/3302/24
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви в частині позовних вимог
"07" червня 2024 р. Справа № 300/3302/24
м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Біньковська Н.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати неправомірним дії щодо зменшення розміру доплати за понаднормовий стаж з 01.01.2017; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії від фактично відпрацьованого стажу, із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік робили понад стаж 20 років у відповідності до частини 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без застосування двоскладової формули, передбаченої частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2017.
Ухвалою суду від 06.05.2024 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано десятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.
У встановлений судом строк позивачем надано суду заяву про поновлення строку звернення до суду. На обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач зазначає, що не міг звернутися до відповідача із заявою із врахуванням висновків Верховного Суду в справі №300/3641/20, щоб захистити своє порушене право та поновити строк звернення до суду, восени 2021 року у зв`язку із хворобою його сина, якому 07.04.2022 діагностували транзиторну ішемічну атаку. Вказана обставина ускладнювала можливість звернутися до суду за захистом свого права раніше. Стверджує, що не міг передбачити, що відповідач, який покликаний захищати права та законні інтереси громадян, може їх порушувати. Також покликається на статтю 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно даних комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду позивач в грудні 2020 року звертався до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із позовною заявою про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відновити виплату за 22 роки понаднормового стажу із 01.10.2017 відповідно до частини 2 статті 56 ЗУ Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та виплатити заборгованість, яка виникла з 01.10.2017 (справа №300/3641/20). Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі № 300/3647/20 скасовано та прийнято постанову, якою задоволено позовні вимоги.
Вказана постанова набрала законної сили 18.05.2021.
Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 внесено виправлення у постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2021 року, вірно зазначивши у резолютивній частині рішення «Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 березня 2021 року у справі № 300/3647/20 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити» та вірно зазначивши у передостанньому абзаці мотивувальної частини рішення «прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог».
Постановою Верховного Суду від 19.08.2021 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі № 300/3647/20 без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2021 відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.05.2021 у справі №300/3647/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Суд зазначає, що згідно даних комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду після набрання законної постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.05.2021 в справі №300/3647/20 позивач двічі звертався із касаційними скаргами в цій справі до Верховного Суду (у червні та вересні 2021 року).
Відтак, позивач, звертаючись до суду в грудні 2020 року, у червні, жовтні та листопаді 2021 року був обізнаний про складові пенсійної виплати та порядок обчислення пенсії. З огляду на вказане доводи позивача про те, що восени 2021 року у нього не було змоги звернутися до пенсійного органу із заявою не відповідають дійсності, враховуючи факт звернення до суду касаційної інстанції, зокрема, у жовтні 2021 року..
Щодо доводів позивача про те, що у зв`язку із хворобою його сина він не міг звернутися як до пенсійного органу так і до суду у встановлений законодавством строк, суд зазначає, що з огляду на вік сина ОСОБА_1 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) позивачем не надано суду доказів здійснення догляду за ним та доказів відсутності інших осіб, які б могли здійснювати такий догляд. Подані до суду докази на підтвердження діагнозу сина ОСОБА_1 датовані 07 08 квітня 2022 року, а до суду із цим позовом позивач звернувся тільки 26.04.2024. При цьому, жодних доказів на підтвердження неможливості звернення до суду із позовом у період з квітня 2022 року по 26.04.2024 позивачем суду не надано.
Не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду із цим позовом факт усвідомлення позивачем вчинення відповідачем порушення.
Пенсія є щомісячним періодичним платежем, внаслідок чого, в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.
Щодо доводів позивача про те, що відлік строку на звернення до суду із цим позовом необхідно розпочинати з дня отримання відповіді від 12.02.2024, суд в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначав, що не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду отримання позивачем листа від відповідача у відповідь на його звернення, оскільки вказаний документ свідчать лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в спірному випадку.
У заяві про поновлення строку звернення до суду позивач покликається на статтю 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Суд зазначає, що позивачу призначена пенсія відповідно до Закону України Про статус і соціальних захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а не відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється обчислення пенсії позивача.
Статтею 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Отже, вказана норма регулює питання виплати пенсіонеру сум пенсій, які були нараховані, але не виплачені своєчасно та, в залежності від того з чиєї вини така невиплата мала місце, визначає період, за який така пенсія підлягає виплаті не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії (якщо невиплата мала місце з вини пенсіонера) або без обмеження строком та з нарахуванням компенсації втрати частини доходів (якщо нараховані суми пенсії не отримані пенсіонером з вини пенсійного органу).
Суд зауважує, що питання застосування строків звернення до адміністративного суду слід розмежовувати з питанням щодо застосування строку (періоду), за який проводиться перерахунок пенсії, у разі встановлення судом вини пенсійного органу.
В спірному випадку позивач помилково ототожнює строк звернення до суду, визначений статтею 122 КАС України, зі строком, з якого мав бути здійснений перерахунок пенсії у разі дотримання ним строків звернення до суду.
Отже, покликання позивача на норми статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є безпідставними.
Суд вказує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач не навів та не надав доказів наявності непереборних обставин, які перешкодили йому своєчасно звернутись до суду із заявленими позовними вимогами.
Наведені позивачем вище доводи не свідчать про пропущення ним строку звернення до суду з поважних причин та не можуть бути підставами для висновку про його поновлення в частині позовних вимог з 01.01.2017 по 25.09.2023.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Законодавче обмеження строку звернення до суду з позовом, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема, і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Отже, позивач звернувшись до суду 26.04.2024 пропустив встановлений частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячний строк звернення до суду з позовними вимогами за період, що передує цьому строку (тобто, за період з 01.01.2017 по 25.09.2023).

Доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем не надано.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 2 статті 123 КАС України передбачено, зокрема, що у разі, якщо вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

На підставі наведеного, керуючись ч.2. ст.123, п.1 ч.4,ч.5 ст.169, ст.241, ст.248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій в частині позовних вимог про визнання неправомірними дій щодо зменшення розміру доплати за понаднормовий стаж з 01.01.2017 по 25.09.2023 та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії від фактично відпрацьованого стажу, із збільшенням на 1% заробітку за кожен рік робили понад стаж 20 років у відповідності до частини 2 статті 56 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», без застосування двоскладової формули, передбаченої частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.01.2017 по 25.09.2023, - повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.