Справа № 440/18231/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 р. Справа № 440/18231/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Ясиновський, м. Полтава, повний текст складено 25.01.24 у справі №440/18231/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 №35 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу періоди його роботи з 15.07.1985 по 01.11.1985 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 3-го розряду, з 11.11.1985 по 17.12.1987 період строкової військової служби, з 01.04.1988 по 17.11.1997 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посадах електрозварювальник 3-го, 4-го та 5-го розрядів, з 18.11.1997 по 08.09.1998 в УПТК тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 5-го розряду та з 01.07.2004 по 28.02.2010 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "КОТЛОГАЗ" на посаді електрозварника ручного зварювання, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 07.11.2023 року (дня подання заяви про призначення пенсії);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області проводити виплату призначеної пенсії за віком на пільгових умовах з 07.11.2023.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що рішенням від 13.11.2023 №35 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправно відмовило йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 № 35 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2023 про призначення пенсії та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 року у справі №440/18231/23 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу періоди його роботи з 15.07.1985 по 01.11.1985 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 3-го розряду, з 11.11.1985 по 17.12.1987 період строкової військової служби, з 01.04.1988 по 17.11.1997 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посадах електрозварювальник 3-го, 4-го та 5-го розрядів, з 18.11.1997 по 08.09.1998 в УПТК тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 5-го розряду та з 01.07.2004 по 28.02.2010 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "КОТЛОГАЗ" на посаді електрозварника ручного зварювання, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити йому, ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ч.2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.11.2023 року (дня подання заяви про призначення пенсії). В цій частині просив ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу періоди його роботи з 15.07.1985 по 01.11.1985 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 3-го розряду, з 11.11.1985 по 17.12.1987 період строкової військової служби, з 01.04.1988 по 17.11.1997 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посадах електрозварювальник 3-го, 4-го та 5-го розрядів, з 18.11.1997 по 08.09.1998 в УПТК тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 5-го розряду та з 01.07.2004 по 28.02.2010 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "КОТЛОГАЗ" на посаді електрозварника ручного зварювання, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити йому, ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.11.2023 року (дня подання заяви про призначення пенсії). Просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області понесені ним судові витрати.

В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що не погоджується з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у частині позовних вимог, у задоволенні яких йому відмовлено (стосовно обраного судом способу захисту порушеного права - "повторно розглянути заяву"). Зазначає, що ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Тобто, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. У правовідносинах щодо призначення пенсійних виплат органи пенсійного фонду не наділені дискреційними повноваженнями, оскільки зобов`язані прийняти одне з рішень (про призначення пенсії або про відмову у призначенні), яке відповідає закону. Вказує, що суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії, і це прямо вбачається з приписів п.2 ч.4 ст.105 та п.2 ч.2 ст.162 КАС України. У разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення та встановлення в судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади. Посилається на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вважає, що направлення його заяви на повторний розгляд породжує новий спір. Зазначає, що судом встановлено незаконність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №35 від 13.11.2023 року про відмову в призначенні пенсії за віком, і наступним кроком для відновлення права після визнання рішення, яким порушено це право варто зобов`язати вчинити дії по призначенню пенсії.

Учасники справи не скористалися правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим ст.304 КАС України.

На підставі положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України дана справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст.308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області 08.05.2023 із заявою про призначення пенсії за віком з власноручною приміткою "Список №2" (а.с.42-56).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 року №35 про відмову у призначенні пенсії за віком встановлено відсутність у ОСОБА_1 права на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.40).

Позивач, вважаючи протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 №35 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду першої інстанції з позовною заявою.

Приймаючи рішення про часткове задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 №35 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. При цьому, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати Головне управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2023 про призначення пенсії та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Так, з урахуванням вже згаданої вище норми ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 № 35 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Водночас, надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2023 про призначення пенсії та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, а також доводам апеляційної скарги щодо незгоди із рішенням суду першої інстанції в наведеній вище частині, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Закон №1058-IV) та Законом України "Про пенсійне забезпечення" (далі по тексту - Закон №1788-XII).

Відповідно до ст.1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст.2 Закон №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії (за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років).

Приписами статті 24 Закон №1058-IV встановлено, зокрема, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно зі статтею 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 81 Закону №1788-XII призначення пенсій і оформлення документів для їх виплати здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Згідно статті 83 Закону №1788-XII пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

Як встановлено з матеріалів справи, трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача, у тому числі у період з 15.07.1985 року по 01.11.1985 року в БМУ "Енергобуд" тресту Кременчукнафтохімбуд на посаді електрозварювальник 3-го розряду, з 11.11.1985 по 17.12.1987 період строкової військової служби, з 01.04.1988 по 17.11.1997 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посадах електрозварювальник 3-го, 4-го та 5-го розрядів, з 18.11.1997 по 08.09.1998 в УПТК тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 5-го розряду та з 01.07.2004 по 28.02.2010 в Товаристві з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційне підприємство "КОТЛОГАЗ" (а.с.22-26).

Колегія суддів враховує, що Верховний Суд України у постанові від 22.06.2011 у справі №6-57227св10 зазначив, що згідно з пунктом 3 роз`яснень Міністерства соціального захисту населення України та Міністерстві праці України від 10 травня 1994 року №01-3/406-02-2 "Про порядок застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах" право на пенсію на пільгових умовах мають робітники, зайняті виконанням робіт, передбачених Списками №1 і №2, протягом повного робочого дня. Під повним робочим днем вважається виконання роботи в умовах, передбачених списками, не менше 80 відсотків робочого часу. Сюди ж включається час проведення підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, а також робіт поза своїм робочим місцем з метою забезпечення виконання своїх трудових функцій. При цьому пунктом 7 цих роз`яснень передбачено, що у випадках, коли в Списках №1 і №2 передбачені робітники, які виконують певні роботи, правом на пенсію на пільгових умовах користуються всі робітники незалежно від назви їх професії, які виконують ці роботи.

Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 15.08.2019 року у справі №554/10457/16-а.

Колегія суддів зазначає, що пенсійним органом не надано належних доказів того, що займані позивачем посади не відносяться до пільгових.

Однак, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку стажу, наданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, такі періоди роби позивача не були зараховані до пільгового стажу (а.с.89 зворотний бік).

Відповідач (Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області) вважав, що до пільгового стажу роботи неможливо зарахувати періоди роботи згідно довідок №118 від 26.10.2023, оскільки довідка не відповідає формі зразка довідки Додатку №5 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, а саме містить лише один підпис та відсутнє посилання на ст.50 Закону №1058, №2008 від 03.11.2023, оскільки у довідці невірно зазначений розділ.

Колегія суддів зазначає, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист (постанова Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а).

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Не всі недоліки записів у документах, що підтверджують відповідний стаж можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у документах.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06 березня 2018 у справі №754/14898/15-а.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання всіх формальних вимог при заповненні довідок (уточнюючих довідок).

Відтак, наведені пенсійним органом доводи щодо неможливості зарахування до пільгового стажу роботи згідно довідок №118 від 26.10.2023, №2008 від 03.11.2023,є необґрунтованими та такими, що суперечать наведеному вище.

Також, слід зазначити, що згадана вище довідка №118 від 26.10.2023 була видана трестом "Кременчукнафтохімбуд" на виконання рішення Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 21.09.2023 у справі №524/7253/22.

Окрім того, в контексті висловлених доводів пенсійного органу про те, що в переліку наданих позивачем документів для призначення пенсії відсутні накази про проведення атестації робочих місць, колегія суддів вважає за необхідне врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а про те, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту б статті 13 Закону №1788-XII. Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1. При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці. Отже, непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Також, колегія суддів звертає увагу, що з урахуванням відомостей трудової книжки, військового квитка ОСОБА_1 (а.с.19-20) та довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудовій книжки, а також відповідних записів у ній, на момент призову на військову службу, позивач був особою, яка працювала за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язковий державне пенсійне страхування".

Відтак, з огляду на вже викладене вище, пенсійний орган фактично переклав відповідальність за належне та правильне оформлення документів щодо трудової діяльності на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача).

При цьому, у випадку наявності сумнівів з приводу наданих позивачем документів, пенсійний орган не був позбавлений встановленого законом права вчинити відповідні дії щодо проведення їх перевірки, у т.ч. шляхом самостійного витребування документів, необхідних для перевірки відповідного стажу позивача.

Європейським судом з прав людини у рішенні в справі "Рисовський проти України" (№29979/04) викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "належного урядування".

В рішенні ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява №29979/04, пункт 70).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (рішення у справі "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), пункт 73).

Держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), пункт 74).

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року), Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача колегія суддів виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Питання ефективності правового захисту аналізувалося у рішеннях національних судів. Зокрема, у рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України дійшов висновку, що рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 21 березня 2019 року у справі №817/498/17 наголосив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово покликався на те, що "ефективний засіб правового захисту" у розумінні ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації - не відповідає зазначеній нормі Конвенції.

Колегія суддів зазначає, що позиція Європейського суду з прав людини та Верховного Суду свідчить про необхідність встановлення такого способу відновлення порушеного права, при якому можливість прийняття подальших протиправних рішень буде виключена.

Адміністративний суд під час розгляду справи та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, у разі скасування нормативно-правового акту або індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Аналізуючи наведене вище, враховуючи те, що за наслідками розгляду даної справи в суді першої інстанції було встановлено протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 №35 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і в цій частині в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції не оскаржується, колегія суддів вважає, що спосіб захисту прав позивача у формі зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.11.2023 про призначення пенсії та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, є таким, що не може вважатися ефективним способом відновлення порушеного права та таким, що виключав би необхідність повторного звернення позивача до суду.

Відтак, в даному випадку, враховуючи обґрунтованість вимог позивача щодо необхідності зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу спірні періоди його роботи, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також необхідність призначення останньому пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.11.2023 року (дня подання заяви про призначення пенсії)", задоволення таких вимог судом буде свідчити про дотримання судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений і вказаний спосіб захисту порушеного права неможливо визнати втручанням у дискреційні повноваження відповідача, оскільки ним такі повноваження були самостійно реалізовані шляхом прийняття оскарженого рішення (рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 13.11.2023 №35 щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах), яке було визнано судом першої інстанції протиправним і скасовано (не оскаржується в апеляційному порядку).

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Пунктом 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Згідно п.п.3,4 ч.1 ст.317 КАС України підставами для зміни рішення є підставами для зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 4 ст.317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що за наслідками апеляційного перегляду даної справи оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення третього абзацу резолютивної частини цього рішення в наступній редакції: "Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 15.07.1985 по 01.11.1985 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 3-го розряду, з 11.11.1985 по 17.12.1987 період строкової військової служби, з 01.04.1988 по 17.11.1997 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посадах електрозварювальник 3-го, 4-го та 5-го розрядів, з 18.11.1997 по 08.09.1998 в УПТК тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 5-го розряду та з 01.07.2004 по 28.02.2010 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "КОТЛОГАЗ" на посаді електрозварника ручного зварювання, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.11.2023 року (дня подання заяви про призначення пенсії)". В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 у справі №440/18231/23 підлягає залишенню без змін.

Відтак, з огляду на наведене вище та на зміст заявлених вимог скаржника, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Щодо питання розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів зазначає наступне.

Так, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.132 КАС України).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст.139 КАС України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в ухвалі від 13.08.2020 у справі №440/3005/19 принцип пропорційності при стягненні судового збору у разі часткового задоволення позову щодо позовних вимог немайнового характеру не застосовується.

За подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1816 грн. 80 коп. (переплата 206 грн. 40 коп.), що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією до платіжної інструкції за переказ готівки №238T004UBJ від "07" лютого 2024 р.

Відтак, за наслідками апеляційного перегляду даної справи підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційного скарги у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 132, 139, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 у справі №440/18231/23 змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини цього рішення в наступній редакції:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи з 15.07.1985 по 01.11.1985 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 3-го розряду, з 11.11.1985 по 17.12.1987 період строкової військової служби, з 01.04.1988 по 17.11.1997 в БМУ "Енергобуд" тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посадах електрозварювальник 3-го, 4-го та 5-го розрядів, з 18.11.1997 по 08.09.1998 в УПТК тресту "Кременчукнафтохімбуд" на посаді електрозварювальник 5-го розряду та з 01.07.2004 по 28.02.2010 в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційне підприємство "КОТЛОГАЗ" на посаді електрозварника ручного зварювання, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 07.11.2023 року (дня подання заяви про призначення пенсії)".

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.01.2024 у справі №440/18231/23 залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційного скарги у розмірі 1610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський