Справа № 140/3782/24
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3782/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ), начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - Відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_2 прикордонного загону (Військова частина НОМЕР_1 ), відповідач-1), начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_2 (далі відповідач-2) про визнання протиправним та скасування рішення відповідача-2 від 10.03.2024 №991.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.03.2024 відповідачем-2 прийнято рішення №991 про відмову в перетинанні державного кордону України щодо громадянина України ОСОБА_1 , з причини того, що останній тимчасово обмежений у праві виїзду з України, так як не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон або мету своєї поїздки. Сторона позивача не погоджується із вказаним рішенням та зазначає, що під час проходження прикордонного контролю позивачем були надані відповідні документи, які підтверджують мету поїздки (закордонний паспорт; посвідчення водія; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; копію наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 № 21 «Про виїзд за межі України»; копію витягу з додатку до наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 № 21; лист Малинської районної благодійної організації «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 № 31 про надання дозволу на виїзд за кордон для ввезення гуманітарної допомоги; довідку видану Малинською районною благодійною організацією «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 № 32; лист донора гуманітарної допомоги Hilfsdienst Freundeskreis e.V. від 01.03.2024 про підтвердження діяльності щодо організації гуманітарної допомоги; обґрунтування щодо обсягів вантажів гуманітарної допомоги та перелік гуманітарної допомоги) та у них чітко визначена мета поїздки, а саме для отримання гуманітарної допомоги, із зазначенням місця отримання гуманітарної допомоги та організації яка її надає, також інформацію щодо позивача було внесено до телекомунікаційної системи «Шлях». З урахуванням наведеного зазначає, що позивачем були надані уповноваженим особам прикордонної служби всі документи, які надавали йому право на перетин державного кордону України на підставі п. 2-8 Правил перетинання державного кордону України, в той же час в оскаржуваному рішенні не вказано конкретно, який саме документ не було надано для наявності підстав законного перетинання кордону.

Ухвалою суду від 10.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 позовних вимог не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю. В обґрунтування цієї позиції зазначив, що 10.03.2024 позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» у якості водія транспортного засобу з метою здійснення перетину державного кордону на виїзд з України та ним було надано паспорт громадянина України для виїзду за кордон, копію наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 № 21, копія витягу з додатку до наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 №21. Під час проходження паспортного контролю у прикордонного наряду «Перевірка документів» виникли сумніви щодо наявності законних підстав для виїзду з України. Керуючись вимогами наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 1-Р від 03.01.2024 «Про недопущення незаконного перетинання державного кордону» позивача було повернуто на співбесіду з метою вивчення підстав для перетину державного кордону України прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» та відповідальним офіцером ПОРВ. Посадовими особами було проведено поглиблену перевірку паспортних та інших документів, проведено опитування позивача з метою встановлення мети поїздки за кордон, здійснено фільтраційні заходи. Відповідно до абзацу 11 пункту 2-8 Правил перетинання державного кордону України у разі не підтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль». За результатами проведених заходів у зв`язку із не підтвердженням мети поїздки позивачу було відмовлено в пропуску через державний кордон. Зазначає, що недостатньо лише самого факту наявності документів, що підтверджують підставу для виїзду за кордон, оскільки підтвердження мети поїздки є невід`ємною складовою здійснення прикордонного контролю, а тому надання дозволу на перетин державного кордону України є можливим, після усіх необхідних заходів здійснення прикордонного контролю. З урахуванням наведеного зазначає, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а доводи позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача у відповіді на відзив підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Відповідач-2, отримавши копію ухвали про відкриття провадження у справі 10.04.2024, про що свідчить довідка про доставку електронного листа (а.с. 24), відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Благодійна організація «Малинська районна благодійна організація «Захист дітей Чорнобиля» направила Житомирській обласній військовій адміністрації листа від 04.03.2024 №31, у якому просила направити листа до голови Державної прикордонної служби України щодо сприяння в перетині кордону між Республікою Польща та Україною в пунктах пропуску, зокрема «Устилуг», для ввезення гуманітарної допомоги водієм ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 1224, транспортний засіб Volkswagen Caddy з державним номером НОМЕР_4 (а.с. 14). В матеріалах справи також наявна довідка Благодійної організації «Малинська районна благодійна організація «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 №32, згідно якої ОСОБА_1 є волонтером вказаної благодійної організації та займається перевезенням через державний кордон України вантажів гуманітарної допомоги для потреб населення України, внутрішньо переміщених осіб, які перебувають в Житомирській області, малозабезпечених сімей, багатодітних та медичних закладів (а.с.14), та лист донора Hilfsdienst Freundeskreis e.V. від 01.03.2024 «Підтвердження діяльності щодо організації гуманітарної допомоги» (а.с. 15).

Наказом начальника Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 №21 «Про виїзд за межі України» надано дозвіл особам на виїзд за межі України згідно з додатком (а.с. 13, 41). Як вбачається із додатка до наказу Житомирської обласної військової адміністрації від 05.03.2024 № 21, у перелік осіб, яким надано дозвіл на виїзд за межі України, під номером 9 включено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт НОМЕР_3 , заявник - благодійна організація «Малинська районна благодійна організація «Захист дітей Чорнобиля» від 04.03.2024 №31 (а.с. 13,42).

10.03.2024 позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» з метою здійснення перетину державного кордону на виїзд з України.

10.03.2024 начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенантом ОСОБА_3 прийнято рішення №991 про відмову в перетинанні державного кордону України, згідно з яким відмовлено у виїзді з України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з причин того, що останній тимчасово обмежений у праві виїзду з України, на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року», а також ПКМУ № 57 (зі змінами), з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, так як не зміг надати на паспортний контроль документи, що підтверджують підставу для виїзду за кордон або мету своєї поїздки (а.с. 7).

У відповідь на скаргу представника позивача, НОМЕР_2 прикордонний загін листом від 29.03.2024 №02-3/К-203/56 повідомив, що під час спроби перетину державного кордону на виїзд з України 10.03.2024 в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Устилуг» громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не було підтверджено мети поїздки і уповноваженою особою Держприкордонслужби прийнято правомірне рішення про відмову в перетинанні державного кордону, яке не підлягає скасуванню (а.с. 50-51).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України «Про прикордонний контроль» №1710-VI від 05.11.2009 (далі - Закон №1710-VI).

Згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів. Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону №1710-VI пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Частиною першою статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відповідно до частини другої статті 14 Закону №1710-VI форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» №3857-XII від 21.01.1994 (далі - Закон №3857-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Частиною першою статті 6 Закону №3857-XII встановлено підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України. Право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: 1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону; 3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень; 4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання; 5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів; 9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду. 10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Суд зазначає, що вищевказані підстави для тимчасового обмеження громадян у виїзді за межі території України є загальними та застосовуються за відсутності особливих правових режимів, які вводяться в дію указом Президента України та затверджуються Верховною Радою України.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Воєнний стан в розумінні положень статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII (далі Закон №389-VIII) - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (стаття 2 Закону №389-VIII).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 8 Закону №389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Відповідно до пункту 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Пунктом 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

29.12.2021 Кабінет Міністрів України на реалізацію повноважень передбачених пунктом 6 частини першої статті 8 Закону №389-VIII затвердив Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, про що прийняв постанову №1455 (далі - Порядок №1455).

Цей Порядок визначає процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (пункт 1 Порядку №1455).

Відповідно до пункту 8 Порядку №1455 перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Статтею 3 Закон №3857-XII визначено, що перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

На виконання статті 3 Закону № 3857-XII постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724) затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила №57, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Пунктом 2 Правил №57 визначено, що перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу. У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів. У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до пункту 2-8 Правил №57 у разі введення в Україні воєнного стану пропуск водіїв, що здійснюють перевезення медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також населення України, через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних рішень про виїзд за межі України, виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Рішення про виїзд за межі України водіїв, що здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, приймається Мінінфраструктури або обласними, Київською міською військовими адміністраціями за наявності відповідного обґрунтування щодо обсягів вантажів та кількості транспортних засобів, необхідних для їх перевезення, у листах від будь-якого з таких органів, підприємств, установ, організацій, закладів: військових, правоохоронних органів; військових адміністрацій;медичних закладів; відправників чи отримувачів гуманітарної допомоги.

Рішення про виїзд за межі України, яке дає можливість перетину державного кордону, приймається на строк не більше шести місяців.

Мінінфраструктури або обласні, Київська міська військові адміністрації надсилають до Адміністрації Держприкордонслужби рішення про виїзд за межі України зазначених в абзаці першому цього пункту осіб для врахування під час їх виїзду за межі України.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 30 календарних днів з дня перетину державного кордону.

У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном та/або зміни мети виїзду за кордон, що встановлені цим пунктом, Мінінфраструктури та військові адміністрації скасовують своє рішення про виїзд за межі України відповідних осіб протягом семи робочих днів з моменту встановлення фактів зазначених порушень.

Судом встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 є особою призовного віку та мав намір перетнути державний кордон на виїзд з України як водій, що здійснює перевезення вантажів гуманітарної допомоги, тобто на підставі пункту 2-8 Правил № 57.

Разом з тим, працівник прикордонної служби зобов`язаний перевірити наявність відповідного рішення суб`єкта владних повноважень, яким надано дозвіл на перетин державного кордону водію в умовах введення воєнного стану з метою ввезення вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами для потреб Збройних Сил, а також населення України, та перевірити ряд інших документів, що підтверджують мету поїздки.

Відповідно до пункту 10 Правил №57 пропуск громадян через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону.

Пунктом 12 Правил №57 передбачено, що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Указані положення Правил кореспондують приписам частини першої-третьої статті 7 Закону №1710-VI, за якими паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону. У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон. Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України з урахуванням результатів оцінки ризиків можуть проводити перевірку підтверджуючих документів та повторну перевірку документів осіб, які перетинають державний кордон.

Як передбачено абзацом одинадцятим пункту 2-8 Правил №57, у разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, у перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

На виконання вищевказаних норм посадовими особами було проведено поглиблену перевірку паспортних та інших документів, проведено опитування позивача з метою встановлення мети поїздки за кордон, здійснено фільтраційні заходи. За результатами проведених заходів у зв`язку із не підтвердженням мети поїздки позивачу було відмовлено в пропуску через державний кордон.

Так, пунктами 3.2, 3.3 розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону № 1-Р від 03.01.2024 «Про недопущення незаконного перетинання державного кордону» зобов`язано начальників відділів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » та «Амбуків», начальників ПОРВ в разі прибуття в пункт пропуску на виїзд з України військовозобов`язаних громадян України (чоловічої статі віком від 18 до 60 років), прикордонним нарядам «Перевірка документів» всіх без виключення осіб спрямовувати для проведення співбесід до старшого прикордонних нарядів в пунктах пропуску (старшого зміни прикордонних нарядів) та офіцера ПОРВ. Рішення щодо пропуску/непропуску через державний кордон України приймати старшим прикордонних нарядів в пунктах пропуску (старшим змін прикордонних нарядів) виключно за результатами проведених співбесід спільно з офіцером ПОРВ і ВВБ (за можливості) та перевірки законності видачі документів або ознак використання підроблених документів (а.с. 37-39).

В матеріалах справи наявні письмові пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії 4 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » майстер-сержанта ОСОБА_6 від 23.04.2024, в яких зазначено, що близько 07.00 10.03.2024 на виїзд з України на легковому автомобілі марки «Фольксваген» реєстраційний номер НОМЕР_4 прибув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підстава для виїзду за кордон п. 2.8 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 р. (зі змінами). Відповідно до розпорядження начальника НОМЕР_2 прикордонного загону №1-Р від 03.01.2024 «Про недопущення незаконного перетинання державного кордону» зі змінами, вищезазначеного громадянина Україна було повернуто на співбесіду з метою вивчення підстав для перетину державного кордону України прикордонним нарядом «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску» лейтенантом ОСОБА_3 та відповідальним офіцером ПОРВ, на виїзд з України під час воєнного стану прямував вперше (а.с.42 зворот-43).

Як вбачається з письмових пояснень начальника 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенанта ОСОБА_8 від 23.04.2024, близько 07.00 10.03.2024 на виїзд з України на легковому автомобілі марки «Фольксваген» реєстраційний номер НОМЕР_4 прибув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підстава для виїзду за кордон п. 2.8 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 р. (зі змінами). Відповідно до розпорядження начальника б прикордонного загону №1-Р від 03.01.2024 «Про недопущення незаконного перетинання державного кордону» зі змінами, прикордонним нарядом «ПД» майстер-сержантом ОСОБА_9 вищезазначеного громадянина України було повернуто на співбесіду з метою вивчення підстав для перетину державного кордону України, на виїзд з України під час воєнного стану прямував вперше. Під час спілкування з особою, спільно з відповідальним офіцером ПОРВ м.д.н.п. НОМЕР_5 було задано ОСОБА_10 перелік питань щодо мети його поїздки за кордон. За результатами співбесіди було встановлено що громадянин не зовсім орієнтується куди прямує, доцільність та мета його поїздки підтверджена не була. Відповідно до абзацу 11 пункту 2.8 Постанови КМУ №57 від 27.01.1995 р. (зі змінами) в зв`язку з непідтвердженням мети поїздки громадянину України ОСОБА_10 було відмовлено в перетині державного кордону, рішення про відмову в перетині державного кордону №991 (а.с.43 зворот-44).

Суд звертає увагу на те, що враховуючи вимоги законодавства, рішення про те, чи підтвердила особа мету поїздки оцінюється виключно посадовою особою державної прикордонної служби.

При цьому, недостатньо лише самого факту наявності документів, що підтверджують підставу для виїзду за кордон, оскільки підтвердження мети поїздки є невід`ємною складовою здійснення прикордонного контролю, а тому надання дозволу на перетин державного кордону України є можливим, після усіх необхідних заходів здійснення прикордонного контролю.

Виходячи з аналізу правових норм та обставин даної справи, а також з врахуванням тієї обставини, що за результатами співбесіди позивач не зміг підтвердити мету поїздки, суд дійшов висновку, що начальник 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенант ОСОБА_8 правомірно прийняв оскаржуване рішення від 10.03.2024 №991 про відмову в перетинанні державного кордону України.

З приводу аргументів представника позивача про те, що в оскаржуваному рішенні не вказано конкретно, який саме документ не було надано для наявності підстав законного перетинання кордону, то суд зазначає, що Правила №57 передбачають виключний перелік підстав для перетину державного кордону військовозобов`язаними у разі введення на території України воєнного стану, та документи, які подаються для їх підтвердження. Тобто особа, яка з`явилася до відповідного пункту пропуску повинна надати документи, які підтверджують відповідну підставу та мету поїздки, яка надає їй право в умовах воєнного стану здійснити перетин державного кордону України. З цього можна зробити висновок про те, що відповідач не має можливості визначити підставу, з якої особа має право здійснити перетин державного кордону України, адже право подання необхідних документів для підтвердження тієї чи іншої підстави належить особі, яка перетинає державний кордон.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 01.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Отже, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення від 10.03.2024 №991 про відмову в перетинанні державного кордону України, прийняте на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є правомірним та не підлягає скасуванню, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач-1: Військова частина НОМЕР_1 (Відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_7 ).

Відповідач-2: начальник 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » лейтенант ОСОБА_11 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя О. О. Андрусенко