Справа № 520/35984/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 р. Справа № 520/35984/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 21.02.24 по справі № 520/35984/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ"

до Львівської митниці Державної митної служби України

про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Арті» (далі по тексту позивач, ТОВ «Арті») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Львівської митниці Державної митної служби України (далі по тексту відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийняти митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA 209230/2023/002995 від 23.11.2023;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці Державної митної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» понесені судові витрати в справі, зокрема витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 10 000 гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору - 5 368 гривень 00 копійок.

Зі змісту позову вбачається, що ТОВ «Арті» у відповідності до вимог ч. 7 ст. 139 КАС України заявило про намір надати докази на підтвердження понесення судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення по справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 у справі № 520/35984/23 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/002995 від 23.11.2023.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) сплачену суму судового збору у розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ).

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі № 520/35984/23 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" Сільченка Сергія Олександровича про ухвалення додаткового судового рішення по адміністративній справі № 520/35984/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови - задоволено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (Салтівське шосе, 67-А, м. Харків, 61038, ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) судові витрати зі сплати витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень).

Відповідач, не погодившись з вказаним додатковим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність вимог позивача та протиправність рішення суду першої інстанції, просить суд апеляційної інстанції скасувати додаткове судове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 по справі № 520/34863/23 та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про неспівмірність заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу сумою 10000,00 грн. із ціною позову, оскільки дана категорія справ не є складною, а написання позовної заяви не потребувало значного проміжку часу. Крім того, адвокат був обізнаний із позицією позивача, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалось.

Щодо написання відзиву на позовну заяву, зауважив що такий дублюється із аргументами, викладеними у позовній заяві.

Звернув увагу на неврахування судом першої інстанції обставин того, що справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, а відтак, представником позивача не витрачався час та кошти на відвідування судових засідань, крім того, останнім не складались жодні додаткові пояснення чи клопотання.

Позивач, в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Заперечуючи проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, наголошував на тому, що відповідач намагається штучно виокремити лише ціну позову, як основний фактор, що визначає розмір витрат на надання правничої допомоги. З посиланням на ч. 4 ст. 134 КАС України наполягав, що втручання у договірні відносини між адвокатом на його клієнтом в частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в додатковій постанові від 19.07.2021 у справі № 910/16803/19.

Зауважив, що сторонами узгоджено суму витрат на правничу допомогу шляхом визначення фіксованого розміру гонорару адвоката, що підтверджено наявними в матеріалах справи документами. При цьому, з посиланням на позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.03.2021 у справі № 640/18964/17, від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15 стверджував, що врахування лише ціни позову, як аргументу щодо додаткового зменшення розміру відшкодування понесених позивачем витрат, є явно несправедливим, адже зазначена сума корелюється з мінімальною заробітною платою, тобто нівелює професійний досвід адвоката, фінансовий стан клієнта (який і так погіршується внаслідок неправомірних дій митниці).

Щодо співмірності заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу стверджував, що з метою формування позову та його підстав, адвокатом було опрацьовано всі документи щодо розмитнення товару (39), у тому числі підготовані відповідачем. Крім того, останнім здійснювався аналіз практики Верховного Суду, релевантної у спірних правовідносинах, аналіз митних декларацій та проведено порівняння товарів, задля надання суду пояснень щодо неправомірності здійснення коригувань відповідачем. При цьому, відповідну інформацію у рішенні про коригування митної вартості повинен був навести саме відповідач, чого, в свою чергу, зроблено не було.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу надано копії:

- договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021;

- додаткової угоди № 24 від 04.12.2023 до Договору № 2021/03/03;

- рахунку № 115 від 05.12.2023;

- платіжної інструкції № 16192 від 08.12.2023 щодо сплати позивачем коштів на рахунок Адвокатського об`єднання.

Позивач додатково до цих документів разом з заявою додав копію Акту № 21 про надання правової допомоги від 16.02.2024, з якого вбачається, що претензій та зауважень до наданих послуг Клієнт не заявив.

Відповідно до вказаних документів плата за послуги становить 10000,00 грн.

Задовольняючи заяву позивача у повному обсязі, суд першої інстанції, з огляду на наявні в матеріалах справи документи, врахувавши предмет спору та фактичні обставини справи, дійшов висновку про обґрунтованість, об`єктивність та розумність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

Крім того, судом першої інстанції враховано, що положеннями ст. 134 КАС України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, в той час, як відповідачем не було подано до суду відповідного клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у зв`язку із чим дійшов висновку про необхідність задоволення заяви представника позивача в повному обсязі.

Надаючи оцінку вказаному додатковому рішенню суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 7 ст. 139 КАС України).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що докази на підтвердження понесення судових витрат представником позивача подано до суду першої інстанції 16.02.2024, що відповідає вимогам вищенаведеної норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Положеннями ч.ч. 3 та 4 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Згідно з ч. 6 ст. 135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 135 КАС України).

З аналізу положень ст. 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню у судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Положеннями ст. 19 цього Закону передбачено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Так, надаючи оцінку понесеним позивачем витратам на правничу допомогу колегія суддів зазначає, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Також, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача до матеріалів справи надано копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордеру про надання правничої (правової) допомоги, договору № 2021/03/03 від 22.03.2021 про надання правової допомоги, додаткової угоди № 24 від 04.12.2023 до Договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021, платіжну інструкцію № 16192 від 08.12.2023 на суму 10000,00 грн, рахунок на оплату № 115 від 05.12.2023.

Як вбачається зі змісту вищевказаних документів, 22.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТІ» (клієнт), в особі директора Сидоренка П.І., який діє на підставі Статуту з однієї сторони та Адвокатським об`єднанням «Роланд» (Адвокатське об`єднання) в особі керуючого партнера Сільченка Сергія Олександровича, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, було укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до п. 1.1 якого, клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу у формах, в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором, в порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 1.3 вказаного Договору, правова допомога за цим Договором включає:

- Надання правової інформації, усних та письмових консультацій і роз`яснень з правових питань.

- Підготовку юридичних документів, зокрема, проектів договорів, контрактів, угод та інших документів договірного характеру, протоколів розбіжностей, листів, заяв, претензій, інших документів, пов`язаних з укладанням, виконанням, зміною зовнішньоекономічних контрактів, цивільно-правових угод та розірванням господарських договорів, запитів до органів державної влади та місцевого самоврядування, листів, заяв, відповідей на запити органів державної влади, органів місцевого самоврядування, фізичних осіб, установ, підприємств та організацій; скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади та місцевого самоврядування; документів, необхідних для реєстрації, реорганізації, ліквідації суб`єкта господарювання, ведення господарської діяльності (установчих документів й змін до них, протоколів, наказів, локальних нормативних актів, рішень органів управління Клієнта); колективних, трудових договорів, правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень та іншої кадрової документації Клієнта, інших документів за погодженням Сторін.

- Представництво інтересів Клієнта та надання йому правової допомоги у відносинах з будь-якими державними органами, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами.

- Здійснення представництва у відносинах з правоохоронними органами, зокрема, не обмежуючись: органами Національної поліції України, Прокуратури України, Служби безпеки України, Національного антикорупційного бюро України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової служби України.

- Надання правової допомоги в наступних категоріях справ: кримінальних провадженнях (кримінальних справах), справах про адміністративні правопорушення, цивільних справах, адміністративних справах, господарських справах, в тому числі пов`язаних з кримінальними провадженнями, а також у виконавчих провадженнях.

- Складання, підписання, подання, направлення, отримування від імені клієнта документів правового характеру (заяв, скарг, клопотань, запитів, претензій, вимог, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, рішень, клопотань, заяв про перегляд судових рішень, ухвал, постанов тощо), своїм підписом підтверджувати відповідність копій оригіналам документів без скріплення печаткою клієнта.

- Участь в нарадах Клієнта при прийнятті рішень з робочих питань, підготовці необхідних протоколів, наказів, листів, повідомлень та іншої необхідної документації.

- Надання інших послуг за домовленістю Сторін.

Відповідно до п. 1.7-1.8 вказаного Договору, за необхідності Сторони можуть обумовити надання інших послуг правової допомоги, конкретний перелік, строки надання та вартість яких визначаються в Додаткових угодах до цього Договору та на визначених в ньому умовах.

Факт надання правової допомоги за цим Договором підтверджується наданням Адвокатським об`єднанням звіту або підписанням уповноваженими представниками Сторін Акту на підтвердження факту надання правової допомоги.

На виконання вимог вказаного Договору, сторонами було укладено додаткову угоду № 24 від 04.12.2023 до Договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021, відповідно до умов якої сторони узгодили, що Адвокатське об`єднання надає правову допомогу і здійснює захист інтересів Клієнта у Харківському окружному адміністративному суді щодо визнання протиправним та скасування рішення коригування митної вартості товарів № UА/100732/2 від 23.11.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/002995 від 23.11.2023 року, винесених Львівською митницею Державної митної служби України та в органах примусового виконання судових рішень.

Згідно із п. 3 вказаної Додаткової угоди, правова допомога за цією Додатковою угодою включає наступну правову допомогу:

- Опрацювання документації, наявної у Клієнта, щодо взаємовідносин з Львівською митницею Державної митної служби України.

- Підготовку та подання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду.

- Підготовку відповіді на відзив, відправка сторонам по справі та суду, в тому числі засобами електронної пошти.

- Підготовка та подання інших необхідних процесуальних документів: відповідей. претензій, клопотань, заяв, звернень, скарг, письмових пояснень, заперечень тощо.

- Представництво інтересів Клієнта у судових засіданнях у справі, в тому числі у режимі відеоконференції.

- Представництво інтересів Клієнта у межах справи у відносинах з будь-якими державними органами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, фізичними особами та органами місцевого самоврядування. органами примусового виконання судових рішень.

Відповідно до п. 5 вказаної Додаткової угоди, за надання правової допомоги відповідно до цієї Додаткової угоди клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду у сумі 10000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 копійок), ПДВ не передбачено.

Положеннями п. 6 вказаної Додаткової угоди визначено, що завершення надання правової допомоги оформляється актом здачі-приймання наданих послуг.

В акті наданих послуг № 21 про надання правничої допомоги від 16.02.2024 за Договором № 2021/03/03 від 22.03.2021 зазначено, що Адвокатським об`єднанням надані наступні види правничої допомоги (послуги):

- опрацювання документації, наявної у клієнта, щодо взаємовідносин з Кропивницькою митницею ДМС України стосовно здійснення розмитнення товарів та ухвалення митницею рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/002995 від 23.11.2023 року для формування предмета, підстав та ціни позову;

- підготовка та подання до Харківського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2023/100732/2 від 23.11.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2023/002995 від 23.11.2023 року;

- ознайомлення з відзивом на позовну заяву Харківської митниці ДМС України від 29.12.2023 року та доданими до неї доказами у справі № 520/35984/23, підготовка відповіді на відзив та подання його до Харківського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС 03.01.2024 року.

Загальна вартість послуг з надання правничої допомоги за цим актом складає 10000,00 грн (десять тисяч гривень, 00 копійок) ПДВ не передбачено.

Таким чином, з наведеного слідує, що звертаючись до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивача надав до суду докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що має бути сплачена позивачем.

Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 23.04.2019 у справі № 826/9047/16, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зі змісту норм ч.ч. 4, 5 та 6 ст. 134 КАС України вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (саме така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, колегія суддів зауважує, що при розгляді питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (саме така позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Колегія суддів зазначає, що незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч.5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Тобто, виключно за наявності заперечень сторони, за рахунок якої заявник просить відшкодувати витрати на правничу допомогу, суд може зменшити розмір таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду щодо вирішення питань з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і у постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20), від 02.08.2023 у справі № 200/9848/20-а.

Колегія суддів зазначає, що Львівська митниця, як особа, що заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язана навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічні висновки викладені також у постанові Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 640/15803/19.

Колегія суддів зауважує, що відповідачем під час розгляду справи у суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву зазначалось про неспівмірність заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу із фактично наданими послугами, обсягом та складністю процесуальних документів, у зв`язку із чим, у разі визнання судом першої інстанції обґрунтованим позов, просив їх зменшити, однак таке клопотання було проігноровано та залишено поза увагою судом першої інстанції. Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної додаткової постанови вказано, що відповідачем не заявлялось клопотання про зменшення розміру правничої допомоги.

За правилами оцінки доказів, встановлених ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи питання обґрунтованості розміру заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу справи, та надаючи оцінку доводам відповідача щодо неспівмірності заявленого до відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу до фактично витраченого адвокатом часу, колегія суддів зазначає наступне.

Колегією суддів встановлено, що за умовами Додаткової угоди № 24 від 04.12.2023 до Договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021 сторони визначили фіксований гонорар адвоката 10000,00 грн.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на зміст ч. 4 ст. 134 КАС України, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», у той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

Крім того, відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у такому випадку.

Разом з цим, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат, зокрема, посилаючись на його неспівмірність зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Суд апеляційної інстанції враховує, що зважаючи на те, що понесені витрати відшкодовуватиме інша сторона, дослідження доказів вимагає ретельного підходу, адже їх стягнення, з одного боку, є компенсацією (певною мірою вимушених) фінансових затрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення, але водночас ця компенсація не може бути надмірною. Тож окрім того, що витрати на правничу допомогу мають бути документально доведеними, вони мають відповідати також критерію співмірності у розумінні ч.5 ст. 134 КАС України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником позивача складені наступні документи: позовна заява, відповідь на відзив, заява про стягнення додаткових витрат.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що послуги з правового аналізу документації, наявної у клієнта стосовно здійснення розмитнення товарів для формування предмета, підстав та ціни позову, які наведені в акті виконаних робіт, не підлягають окремому відшкодуванню, оскільки надання правової допомоги в цій частині є складовою процесу розроблення та складання позовної заяви, а не самостійними послугами з надання правової (правничої) допомоги.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує обсяг складеної адвокатом позовної заяви, (16 сторінок), її фактичне значення для справи, наявність власних висновків адвоката та велику кількість посилань на актуальну судову практику по спірних питаннях.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що підготовка відповіді на відзив на позовну заяву, зміст якого частково дублює позовну заяву, не вимагав великого обсягу аналітичної й технічної роботи, а також витраченого часу, з огляду на що розмір правової допомоги в цій частині також підлягає зменшенню.

Таким чином, враховуючи досліджені судом докази на підтвердження понесених позивачем витрат, які містять детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних за умовами відповідного договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, з огляду на ступень складності даної справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, а також прийняття судом першої інстанції рішення про задоволення позову, враховуючи наявність заперечень відповідача, колегія суддів вважає, що співмірною та пропорційною сумою відшкодування таких витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача є 7000,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

З огляду на те, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву представника позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу не врахував наявність заперечень відповідача, у зв`язку із чим неправильно визначив їх розмір, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 по справі № 520/35984/23 слід змінити шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац другий резолютивної частини рішення в наступні редакції: «Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 (сім тисяч) грн». В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі № 520/35984/23 залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 132, 134, 139, ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Львівської митниці - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 по справі № 520/35984/23 - змінити шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови, а абзац другий резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» (Салтівське шосе, буд. 67-А, м. Харків, 61038, ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (вулиця Костюшко, будинок 1, м. Львів, Львівська область, 79000, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 (сім тисяч) грн.».

В іншій частині додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 у справі № 520/35984/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова