Справа № 346/7469/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 346/7469/23 пров. № А/857/5309/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

при секретарі судового засідання: Пославському Д.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року (суддя Третьякова І.В., ухвалене в м. Коломия) у справі № 346/7469/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА № 1259658 від 08.12.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року позов задоволено повністю.

Зазначене рішенням суду оскаржив відповідач- Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на неповне з`ясування обставин справи судом першої інстанції, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову з підстав наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що повідомляючи про факт конфлікту та здійснюючи виклик поліції на спецлінію «102», ОСОБА_2 завідомо знав, що ніякого конфлікту з працівниками благодійної організації не було фактично, оскільки остання сказала своє прізвище. Зазначає, що таким чином, в ході розгляду звернення ОСОБА_1 на спецлінію «102», на основі зібраних матеріалів за результатами перевірки було встановлено, що будь- якого конфлікту' стосовно ОСОБА_1 не було, а останній здійснив завідомо не правдивий виклик спецслужб, а саме поліції, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 183 КУпАП. Зазначає, що позивача було поінформовано про здійснення завідомо неправдивого виклику поліції, встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ст. 183 КУпАП. а також було роз`яснено Позивачеві його права як громадянина України передбачені ст. 63 КУ. ст. 268.289 КУпАП та відповідно до вимог ст. ст. 278, 279 КУпАП розглянуто справу про адміністративне правопорушення, запропоновано надати пояснення з даного приводу та винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1259658 від 08.12.2023. Вважає, що розглядаючи дану справу, поліцейський з`ясував всі обставини в їх сукупності, які підлягають з`ясуванню та діяв на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП, іншими нормативно- правовими актами та правомірно виніс щодо позивача постанову про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1259658 від 08.12.2023.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, явки уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з довідки від 09.12.2022р.ю №2616- про взяття на облік внутрішньо переміщеної осіб, ОСОБА_1 який зареєстрований в смт. Велика Лепетиха, Херсонської області, фактично поживає в АДРЕСА_1 .

Інспектором Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції Далибожиком Романом Романовичем 08.12.2023р. за результатом розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ЕГА № 1259658, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.. 183 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 гривень. В даній постанові зазначено, що 08.12.2023р. в АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 здійснив завідомо неправдиві повідомлення на лінію 102 про конфлікт за даною адресою, хоча даного конфлікту не було.

ОСОБА_1 вважає його притягнення до адміністративної відповідальності безпідставним, а винесену відносно нього постанову - незаконною, оскільки конфлікт між ним та працівницею Коломийської районної організації Червоного Хреста України мав місце і з метою захисту своїх прав він звернувся до органів Національної поліції, а тому здійснений ним виклик на лінію 102 не може вважатися завідомо неправдивим, відтак звернувся в суд з даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 183 КУпАП передбачено, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку та законна діяльність спеціальних служб (для цілей цього Кодексу під спеціальними службами розуміється, серед інших, і поліція). Об`єктивна сторона цього правопорушення полягає у завідомо неправдивому виклику, зокрема, поліції. Дії особи при цьому спрямовані саме на зрив нормальної роботи таких необхідних для суспільства служб, як, зокрема, поліція. Особа викликає поліцейського ніби - то для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності. Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Особа, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає даремного виїзду на місце виклику поліцейських, зокрема.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, врегульовує Закон України «Про національну поліцію», за змістом статті 2 якого, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський зобов`язаний, серед іншого: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно - правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь - якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Частиною1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», зокрема, передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, інших публічних місцях; вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Як передбачено ч. 1 ст. 222 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 183 КУпАП розглядають органи внутрішніх справ.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Зі змісту ст. 247 КпАП України вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП та вказує, що в ході конфлікту який виник 08.12.2023р. за місцезнаходженням приміщення Коломийської районної організації Червоного Хреста України, він вважав дії працівника даної організації відносно нього неправомірними, а тому викликав працівників поліції, на яких законом покладено обов`язок служити суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, внаслідок виниклого конфлікту з працівником організації Червоного Хресна ОСОБА_1 звернувся до правоохоронного органу. При цьому, телефонуючи на лінію 102, позивач не повідомляв при виклику поліції інформацію, яка була б для нього завідомо не існуючою, не правдивою,і не бажав даремного виїзду на місце виклику поліцейських.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, дії особи при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, обов`язково повинні бути спрямовані на умисний зрив нормальної роботи поліції, з повідомленням при викликові про обставини, що місця не мають.

Проте в даному випадку, судом першої інстанції було вірно встановлено, що дії позивача по виклику поліції не були спрямовані на зрив нормальної роботи поліції і такої мети він не переслідував.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова про адміністративне правопорушення не може оцінюватися судом в розумінні ст. 73 КАС України у якості належних і допустимих доказів, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази, які б її обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.

В розумінні ст. 251 КУпАП пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є доказами. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, такі пояснення у позивача не були відібрані, а тому жодної оцінки вказаного доказу здійснено не було.

Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, в мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовуються рішення інспектора про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Зважаючи на викладене, та з урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та спростовували пояснення останнього, а відтак постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена з порушенням норм КУпАП, та підставно скасована судом першої інстанції.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 286, 308, 310, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 лютого 2024 року у справі №346/7469/23 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга
Повне судове рішення складено 07.06.2024