Справа № 465/7761/23
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

06.06.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.,

секретаря судових засідань Лозинського Т.-Р.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Цибулі Ірини Йосифівни до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить визнати протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сеньковським Віктором Євгеновичем заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу марки PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6, а також просить стягнути з відповідача завдану шкоду в розмірі 2455, 43 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що постановою інспектора з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Пеленським В.Є. серія ЛВ №004800631 від 22.09.2023, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 КУпАП в розмірі 680 гривень, оскільки 22.09.2023 о 11 год. 16 хв., у м. Львові на перехресті вул. Вічева - вул. Насипна, здійснено зупинку належного ОСОБА_1 транспортного засобу марки PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 в забороненому місці, чим порушено п. 15.9(ґ) Правил дорожнього руху.

Окрім того, о 11 годині 34 хвилин того ж дня, належний ОСОБА_1 вказаний вище транспортний засіб було тимчасово затримано інспектором з паркування ОСОБА_2 та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6.

Позивач та його представник стверджують, що застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сеньковським Віктором Євгеновичем заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) належного її транспортного засобу марки PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6 є протиправним.

У повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ №004800631 від 22.09.2023 інспектором Пеленським В. Є. не зазначено чи вказана вище постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення правил паркування винесена із застосуванням евакуації автомобіля. Повідомлення притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 004800631 від 22.09.2023 не містить жодних даних про те, що в наслідок дій ОСОБА_1 , автомобіль створив перешкоду для руху інших транспортних засобів чи пішоходів.

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ №00480631 від 22.09.2023 складено інспектором ОСОБА_3 , а вказаний вище акт огляду та тимчасового затримання т/з інспектором ОСОБА_2 .. Постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення правил паркування, останній не була вручена та не надсилалась.

З фотоматеріалів транспортного засобу, що розміщені на офіційному веб-сайті http://Inspector.lviv.ua. та долучених відповідачем до матеріалів справи вбачається, що автомобіль позивачки жодним чином не створював ускладнень для руху транспортних засобів, не заважав пішоходам та не створював небезпеки для учасників дорожнього руху.

Вулиця Вічева та вулиця Насипна у м. Львові є вулицями з одностороннім рухом для транспорту.

Відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу позивача зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає. Відтак просять позов задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 01.11.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

На адресу суду від представника Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради для спростування доводів позову і підтвердження вини позивача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому перераховує норми чинного законодавства, якими керується посадова особа при винесенні постанови про адміністративне правопорушення. Вказує на те, зміст позовної заяви у даній справі не відповідає фактичним обставинам, не погоджуємося з позовними вимогами в повному обсязі, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивача подано додаткові письмові пояснення, у якому просила суд прийняти до уваги викладені в додаткових письмових поясненнях обґрунтування під ставності позовних вимог та позов задовольнити.

Також позивачкою подано заяву про відшкодування судових витрат та витрат на професійну правничу допомогу, в якій просили у випадку задоволення заявлених позовних вимог стягнути з відповідача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору та витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3700,00 (три тисячі сімсот) гривень за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень відповідача по справі. До заяви долучено документи в обґрунтування понесених витрат.

Суд, розглянувши адміністративну справу, дослідивши письмові докази у справі, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності дійшов наступного висновку.

Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Судом встановлено, що станом на день вчинення оскаржуваних дій, транспортний засіб PEGEOT 208, д.н.з. НОМЕР_1 , на праві власності належав ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

22.09.2023 інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Пеленським В. Є. сформоване повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ЛВ № 004800631, відповідно до якого на власника (належного користувача) транспортного засобу накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень за ч.3 ст.122 КУпАП, оскільки о 11 год. 16 хв., у м. Львові на перехресті вул. Вічева - вул. Насипна ОСОБА_1 було здійснено зупинку належного їй транспортного засобу марки PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 в забороненому місці, чим порушено п. 15.9(ґ) Правил дорожнього руху.

Окрім того, 22.09.2023, транспортний засіб PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було тимчасово затримано інспектором з паркування ОСОБА_2 та доставлено на спеціальний майданчик за адресою: місто Львів, вулиця Кривоноса 6, про що свідчить Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.09.2023.

Як зазначено у вищезгаданому Акті, доставку ТЗ на спеціальний майданчик здійснював водій ЛКП «Львівелектротранс».

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною третьою статті 219 КУпАП встановлено, що від імені виконавчих комітетів (а у населених пунктах, де не створено виконавчих комітетів, - виконавчих органів, що виконують їх повноваження) сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною 3 статті 122 цього Кодексу, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування.

Відповідно до ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Разом з тим, добровільна оплата штрафу не є визнанням факту вчинення адміністративного правопорушення.

Такий висновок зроблено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.07.2019 у року у справі 757/2757/16-а, в якій встановлено: «Щодо суду апеляційної інстанції, то колегія суддів вважає помилковим його висновок про те, що підпис на постанові у справі про адміністративне правопорушення та сплата штрафу означає згоду позивача з тим, що він вчинив адміністративне правопорушення. Такий висновок суперечить положенням статті 71 КАС України, щодо обов`язку саме відповідача доводити правомірність свого рішення».

Згідно ч. 1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою четвертою ст.283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 265-4 КУпАП, тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом його доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), у випадках, передбачених ч. 3 ст. 265-4 КУпАП.

Пунктом 2 ч. 3 ст. 265-4 КУпАП вказано, що розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на залізничних переїздах; на трамвайних коліях; на естакадах,мостах,шляхопроводах і під ними,у тунелях; на пішохідних переходах і ближче10метрів до них з обох боків,крім випадків зупинки для надання переваги в русі; на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу,за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга; на проїзній частині,де відстань між суцільною лінією розмітки чи протилежним краєм проїзної частини і транспортним засобом,що зупинився,менше 3метрів; ближче30метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів,а за їх відсутності-ближче 30метрів від дорожнього знака такої зупинки з обох боків; ближче10метрів від позначеного місця виконання дорожніх робіт і в зоні їх виконання; у місцях, де буде не можливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу,що зупинився; ближче10метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду; розташовано на позначених відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою місцях, призначених для паркування транспортних засобів,оснащених електричними двигунами (одним чи декількома); своїм розташуванням робить неможливим рух інших транспортних засобів або створює перешкоду для руху пішоходів,у тому числі осіб з інвалідністю на спеціальних засобах пересування та пішоходів із дитячими колясками; розташовано на виділеній смузі для руху громадського маршрутного транспорту; розташовано на позначеній відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою велодоріжці; перешкоджає руху або роботі снігоприбирального та іншого технологічного комунального транспорту уразі запровадження надзвичайного стану або уразі оголошення окремої місцевості зоною надзвичайної екологічної ситуації; порушує схему паркування транспортних засобів таким чином, що він блокує проїзд по двох або більше смугах руху.

Відповідно до п. 5 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 № 990, після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності двох понятих і особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу згідно з додатком .

Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу підписують інспектор з паркування, особа, що виконує роботи з доставлення такого засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, та два понятих.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, за допомогою показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Процедура тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів, зберігання таких транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, а також їх повернення визначена Порядком тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженим Постановою Кабінету міністрів України від 14.11.2018 за №990.

Згідно з пунктом 5 вказаного Порядку, після прибуття евакуатора інспектор з паркування у присутності особи, яка виконує роботи з доставлення транспортного засобу на спеціальний майданчик чи стоянку, складає акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу.

Відповідно до ст. 265-2 КУпАП при тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих.

У повній відповідності до вказаного Порядку, інспектором з паркування 10.03.2023 складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, згідно з яким здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу позивача шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик.

Однак, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що транспортний засіб PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 , створював ускладнення для руху транспортних засобів, заважав пішоходам та створював небезпеки для учасників дорожнього руху.

Окрім того, з фотокопій, які були здійснені інспектором вбачається, що біля транспортного засобу PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,, безперешкодно мають можливість рухатись інші транспортні засоби, тому числі з врахуванням односторонності руху вулицями.

Аналізуючи вказані норми права Верховний Суд у постанові від 18 липня 2020 року, у справі №686/14075/16-а зазначив, що виключною підставою для доставлення затриманого транспортного засобу для зберігання на спеціальний майданчик є у випадку, якщо транспортний засіб суттєво перешкоджає дорожньому руху.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено, що стоянка транспортного засобу засіб PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зробила неможливим рух інших транспортних засобів або створила перешкоду для руху пішоходів, жодних доказів цьому твердженню немає.

За приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Дане конституційне положення знайшло своє закріплення у статтях1173,1174 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України), згідно з якими шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування (посадових або службових осіб даних органів) при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною 5 статті 21 КАС України визначено, що вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже враховуючи, що внаслідок неправомірного затримання та евакуації транспортного засобу позивачці завдано майнової шкоди, яка полягає у витратах на оплату адміністративного стягнення в розмірі 2301,43 гривень за транспортування (евакуацію) транспортного засобу, 144,0 гривень за зберігання транспортного засобу., вона має право на її відшкодування.

Оскільки шкода завдана неправомірними діями працівників Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, саме даний орган повинен відповідати за завдану шкоду.

Відповідно до ч. 7ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч.2-5ст.134КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, на підтвердження здійснення витрат, які позивачка понесла у зв`язку із розглядом справи наявні в матеріалах справи та надані до суду ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Цибуля І.Й., копія договору про надання правничої допомоги, укладеного між адвокатом Цибуля І.Й. та ОСОБА_1 , квитанція до прибуткового касового ордера.

Верховний Суд неодноразово вказував, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи вказане, виходячи із критеріїв реальності, розумності та пропорційності, судових витрат, суд приходить до висновку, що слід відшкодувати позивачці за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу, понесені при розгляді даної справи в суді, у розмірі 3000,00 грн., так як саме такий розмір правової допомоги буде співмірним із заявленими позовними вимогами на переконання суду.

Згідно ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст. ст.2,77,241,244,246,268,271,286 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Цибулі Ірини Йосифівни до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправним застосування інспектором з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Сеньковським Віктором Євгеновичем заходів забезпечення провадження у вигляді тимчасового затримання (евакуації) транспортного засобу PEGEOT 208, реєстраційний номер НОМЕР_1 та поміщення його на спеціальний майданчик за адресою: м. Львів, вул. Кривоноса, 6.

Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань завдану шкоду, а саме: 2234,04 грн. (дві тисячі двісті тридцять чотири) 04 грн. сплачену вартість послуг транспортування транспортних засобів; 144,00 грн. (сто сорок чотири) сплачену вартість послуг зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику.

Стягнути з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1610 (одну тисячу шістсот десять) 40 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, , адреса: 79000, м. Львів, пл. Ринок, 1, електронна адреса .

Суддя Ванівський Ю. М.