Справа № 160/26039/23
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/26039/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Коршуна А.О., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року

у адміністративній справі №160/26039/23 за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року відмовлено у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_3 №300-рс від 28 вересня 2023 року про звільнення молодшого сержанта ОСОБА_1 з займаної посади командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , і призначення до 634 окремого зенітного кулеметного батальйону на рівнозначну посаду командира зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти.

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав його невідповідності нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи. На переконання позивача, судом першої інстанції не враховано предмет позову, а саме те, що відповідно до другого абзацу підпункту "г" пункту 20.3 глави 20 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, одночасно з постановою ВЛК в індивідуальному порядку у постанові з урахуванням військової спеціальності, займаної посади, віку, роботи, що фактично виконується, пристосованості до неї того, хто пройшов медичний огляд у довільній формі вказується які види служби та роботи протипоказані цій особі. Особи, визнані обмежено придатними до військової служби, є непридатними до служби у Десантно-штурмових військах плавскладі, морській піхоті, спецспорудах (за винятком підрозділів забезпечення), а військовослужбовці, визнані обмежено придатними до військової служби, придатні до служби у частинах (підрозділах) забезпечення, ТЦК та СП, установах, організаціях, навчальних закладах.

Крім того, посилаючись на рішення військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 , від 28.10.2022 року за вихідним № 2446, яким на підставі статті 42-6 графи II Розкладу хвороб, позивач визнаний обмежено придатним до військової служби, а також на положення шостого абзацу підпункту "г" пункту 20.3 глави 20 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, яким визначено, що з метою медичної та соціальної реабілітації зазначені особи можуть бути переоглянуті госпітальними (гарнізонними) ВЛК ВМКЦ, але не раніше ніж через 3 роки після прийняття постанови про обмежену придатність до військової служби, позивач вказує на те, що його протиправно згідно витягу із наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №300-рс від 28 вересня 2023 року, відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами) звільнено з займаної посади командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , і призначено до 634 окремого зенітного кулеметного батальйону на рівнозначну посаду командира зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти, в той час як він (позивач) відповідно до другого абзацу підпункту "г" пункту 20.3 глави 20 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, придатний до служби лише у частинах (підрозділах) забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_3 , установах, організаціях, навчальних закладах.

Враховуючи вищезазначене позивач вважає, що у спірному випадку достатньо підстав для визнання протиправним і для скасування наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_4 №300-рс від 28 вересня 2023 року про звільнення позивача з займаної посади командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , і призначення до 634 окремого зенітного кулеметного батальйону на рівнозначну посаду командира зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти.

Окрім того, посилаючись на положення ч.2 ст.9 КАС України та зміст рішень Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 р у справі № 800/341/17 і від 12.11.2019 р у справі № 9901/21/19, і постанови Верховного Суду від 19.02.2019 р у справі № 824/399/17-а та від 24.09.2019 р у справі № 819/1420/15, позивач акцентує увагу на принципі диспозитивної просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити інше рішення про задоволення заявлених у цій справі вимог.

У відзиві на апеляційну скаргу посилаючись на положення: ст.65 Конституції України; ст.ст.2, 3, 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.85, п.257 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України»; ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; Указ Президента України №64/2022 яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого на сьогодні продовжено - відповідач вважає, що позивач не мав давати свою згоду, на його увільнення та призначення на посаду згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 28.09.2023 №300-рс. Вказує, що в Україні дев`ятий рік діє особливий період, більше року діє воєнний стан, але позивач керується своїм розумінням питань проходження військової служби, в даному випадку порівнюючи її із цивільною роботою, забуваючи про обов`язки, які покладаються на військовослужбовців Збройних Сил України у зв`язку із ситуацією в Україні.

Крім того, відповідач звертає увагу апеляційної інстанції на те, що рішення суду у дані справі з предметом спору, що пов`язаний із виконанням основних функцій, які покладені на Збройні Сили України - здійснення оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності, а на сьогодні стримування збройної агресії проти України, у сукупності із іншими судовими рішеннями може стати предметом маніпуляцій певних осіб, що набуває особливого значення в умовах сьогодення тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 р. залишити без змін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до них норм матеріального і процесуального права, колегією суддів не встановлено підстав для задоволення вимог позивача та для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підставі Указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» проходить військову службу у Збройних Силах України.

Згідно довідки голови ВЛК військової частини НОМЕР_1 № 2446 від 28.10.2022 позивача визнано обмежено придатним до військової служби та протипоказана служба у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спец спорудах.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_3 № 80 від 15.03.2023 року, 02.03.2023 року, молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення 1-го реактивного артилерійського взводу 2-ї реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи призначено наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Далі-Відповідач) від 02 березня 2023 року № 55-РС на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ), ВОС-Ю0182А, а згідно витягу з наказу тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_5 №300-рс від 28 вересня 2023 року, позивача відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (зі змінами) звільнено з займаної посади командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 і призначено до 634 окремого зенітного кулеметного батальйону на рівнозначну посаду командира зенітного кулеметного відділення зенітного кулеметного взводу зенітної кулеметної роти, для більш доцільного використання за досвідом роботи.

Предметом спору у цій справі є вищезазначений наказ тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » полковника ОСОБА_3 №300-рс від 28 вересня 2023 року, яким ОСОБА_1 перевели до іншої військової частини без його особистої згоди, і який оскаржено позивачем до суду з тих підстав, що відповідно до другого абзацу підпункту "г" пункту 20.3 глави 20 розділу II Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 позивач придатний до служби лише у частинах (підрозділах) забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_3 , установах, організаціях, навчальних закладах.

Вирішуючи спір у цій справі по суті, суд першої інстанції правильно керувався положеннями: ч.1 ст.2, ч.4 і ч.14 ст.2, ч.5 і ч.7 ст.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; ст.1 Закону України «Про оборону України»; п.1, п.12, п.82, п.102, п.104, п.257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі - Положення), яким регулюється порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та регулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі на підставі аналізу яких дійшов обгрунтованого висновку, що порядок призначення на військові посади встановлюється Конституцією України, законами України, положеннями про проходження військової служби, про проходження громадянами України служби у військовому резерві, а період дії воєнного стану або дії рішення про мобілізацію (крім цільової) є особливим періодом, який передбачає перехід Збройних Сил України та інших військових формувань на штати воєнного стану, які передбачають заміщення воєнних посад.

Оскільки Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, дія якого у подальшому неодноразово продовжувалась, а Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженим Законом України № 3275-IX від 27.07.2023, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18.08.2023 строком на 90 діб суд першої інстанції правильно акцентував увагу на тому, що починаючи з 24.02.2022 та по дату винесення спірного наказу і судового розгляду даної справи в Україні триває воєнний стан, період дії якого, відповідно до Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Про оборону України» є особливим періодом.

Оскільки відповідно до п.112 Положення, військовослужбовець може бути без згоди переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами, окрім чітко визначених вказаною нормою випадків (неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують) судом першої інстанції правильно підсумовано, що військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

З огляду на викладені положення, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що відповідно до пункту 257 Положення №1153/2008, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком визначених пунктом 112 цього Положення випадків. Оскільки матеріали справи не містять доказів наявності у позивача передбачених п.112 Положення випадків при яких для переміщення на нове місце військової служби необхідна згода військовослужбовця, суд першої інстанції правильно не узяв до уваги доводи позивача про відсутність опитування та неотримання згоди на таке переведення, тим більш, що до повноважень суду не належить надання оцінки доцільності переміщення військовослужбовців, у тому числі і під час воєнного стану в Україні.

Колегія суддів у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі, оскільки судом усі обставини спірних правовідносин встановлені повно, всебічно проаналізовані з належною оцінкою наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні,

Виходячи з того, що доводи апеляційної скарги позивача мають оцінюватись апеляційним судом на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду, колегія суддів іівжвє, що позивачем не спростовано висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга має були залишеною без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від від 11 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов