Справа № 160/8799/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2024 рокуСправа №160/8799/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» до Тернопільської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженої відповідальністю «МОТОТЕХІМПОРТ» (далі позивач, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ») до Тернопільської митниці (далі відповідач, митний орган, митниця), в якій позивач просить суд
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000252/1 від 06.12.2023 р.;
- визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000277/1 від 26.12.2023 р.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» зазначено, що спірні рішення про коригування митної вартості товару є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки розбіжності, які на думку відповідача унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування є необґрунтованими та такими, що протирічать правовим нормам та правовим висновкам Верховного Суду щодо тлумачення та застосування правових норм, викладених ним у постановах за наслідками розгляду подібних спорів. Так, в оскаржуваних рішеннях (зокрема, у графі 33) митниця зазначила відповідні розбіжності, які на її думку унеможливили митне оформлення задекларованих товарів за основним методом і стали підставою для здійснення коригування. Позивач вважає висновки митниці необґрунтованими й такими, що протирічать наданим в ході декларування документам. Твердження митниці про ненадання транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рішення №UA403070/2023/000277/1), на думку позивача, не відповідають фактичним обставинам митного оформлення та спростовуються наявними у митниці в ході митного оформлення документами. Позивач стверджує, що надані ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» документи до митного органу на підтвердження транспортних витрат підтверджували факт здійснення комбінованого перевезення товарів (морським та наземним транспортом) та загальну вартість понесених транспортних витрат. При цьому, фактично, оплата транспортних витрат була здійснена вже після митного оформлення товарів. Решта зауважень митниці, на думку позивача, не може бути підставою для коригування митної вартості придбаного ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» товару, оскільки не впливає на правильність визначення його митної вартості. Також, приймаючи рішення про коригування митної вартості товару, митниця виходила з наявної інформації щодо раніше визначеного рівня митної вартості, однак, в порушення вимог ст. 57 Митного кодексу України митницею не доведено неможливість застосування інших (попередніх) методів (2а-2г) визначення митної вартості товару, а застосовано резервний метод, який відповідно до наведених вище норм законодавства застосовується у випадку, якщо митна вартість товару не може бути визначена за попередніми методами.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
30.04.2024 р. до суду через систему «Електронний Суд» надійшла від ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що позиція відповідача є хибною та необґрунтованою, виходячи з того, що передбачене частиною 5 статті 54 Митного кодексу України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною 3 статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. При цьому, позивач наголосив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України. Так, у відзиві на позов відповідач зазначив ті ж самі доводи, які стали підставою для витребування додаткових документів та коригування митної вартості товарів, що і в спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів, придбаних позивачем. Водночас, позивач зазначив, що твердження митниці про наявність розбіжностей у наданих документах на підтвердження розрахованої декларантом митної вартості не можуть бути визнані обґрунтованими оскільки зазначені у спірних рішеннях підстави для коригування митної вартості, визначеної декларантом, жодним чином не впливають на розрахунок і на числові значення задекларованої митної вартості товарів в спірному випадку.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.01.2023 р. ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» (м.Дніпро) (Покупець) уклало з компанією CHONGQING HONGLI MOTORCYCLE MANUFACTURE CO, LTD. (Китай) (Продавець) зовнішньоекономічний контракт №HGL/1 (далі Контракт) на поставку в Україну товарів - мотоциклів, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у Специфікацях (Додатках), які є невід`ємною частиною даного контракту.
Товарні партії поставлялась на умовах FOB CHONGQING CN згідно міжнародних торговельних правил «ІНКОТЕРМС 2010».
Базис поставки FOB, визначений в Міжнародних торговельних правилах «Інкотермс 2010» покладає на продавця обов`язок по виконанню експортних митних процедур для вивезення товару з оплатою експортних мит і інших зборів у країні відправлення, однак продавець не зобов`язаний виконувати митні формальності для ввезення товару, сплачувати імпортні мита або виконувати інші імпортні митні процедури при ввезенні. Покупець зобов`язаний оплатити фрахт судна, розвантажити в порту прибуття, виконати імпортне митне оформлення з оплатою імпортних мит і зборів, і доставити товар до місця призначення.
Ціна FOB (FOB price) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.
Таким чином, складовими митної вартості товару стали інвойсна вартість товару та вартість перевезення товару до кордону України.
Заявлена митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 ст. 53 Митного кодексу України, перелік яких зазначений в гр. 44 МД, а саме:
- пакувальний лист № б/н від 30.08.2023 р.;
- рахунок-фактура (інвойс) №HGL2023-2B від 30.08.2023 р.;
- коносамент №ZJSM23090237 від 26.09.2023 р.;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №386 від 17.10.2023 р.;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2023/PF/249 від 30.11.2023 р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - акт виконаних послуг №39 від 30.11.2023 р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - заявка на перевезення №40 від 19.09.2023 р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2023-2 від 17.07.2023 р.;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №HGL/1 від 12.01.2023 р.;
- договір (контракт) про перевезення №84 від 04.01.2023 р.;
- інші некласифіковані документи список номерів рам від 24.02.2023 р.;
- інші некласифіковані документи технічні характеристики від 30.08.2023 р.
2. В прайс-листі від 10.07.2023 р. надісланим до митної декларації зазначено ціни на умовах FOB Chongqing, що обмежує конкурентність.
3. Згідно рахунку на перевезення від 30.11.2023 р. №2023/PF/249 оплата транспортно-експедиційних послуг повинна була бути здійснена в листопаді 2023, проте документів, які б свідчили про оплату транспортно-експедиційних послуг до митного оформлення не надано. Даний факт вказує про неможливість перевірки всіх частин складової митної вартості, таких як транспортні витрати.
4. До митного оформлення надано Акт виконаних робіт від 30.11.2023 р. №39 та заявка на транспортно-експедиторське обслуговування від 19.09.2023 р. №40 зі сканованими штампами та підписами експедитора/перевізника; специфікацію від 17.07.2023 р. №2023-2 зі сканованою печаткою та підписом продавця, що викликає сумнів щодо достовірності вказаних документів.
Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці, окрім раніше поданих до митного оформлення документів, додатково були надані: виписка банку від 06.11.2023 р., комерційну пропозицію від 10.07.2023 р., прайс-лист від 10.07.2023 р.
За результатами опрацювання документів встановлені наступні невідповідності, а саме:
- в прайс-листі від 10.07.2023 р. надісланим до митної декларації зазначено ціни на умовах FOB Chongqing, що обмежує конкурентність;
- згідно рахунку на перевезення від 30.11.2023 р. №2023/PF/249 оплата транспортно-експедиційних послуг повинна була бути здійснена в листопаді 2023 р., однак жодних квитанцій, щодо сплати не надано;
- до митного оформлення надано Акт виконаних робіт від 30.11.2023 р. №39 та заявка на транспортно-експедиторське обслуговування від 19.09.2023 р. №40 зі сканованими штампами та підписами експедитора/перевізника; специфікацію від 17.07.2023 р. №2023-2 зі сканованою печаткою та підписом продавця.
Листом №12 від 05.12.2023 р. позивачем повідомлено митницю, що інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого за ЕМД товару у 10-денний термін надаватись не будуть у зв`язку з чим просив здійснити митне оформлення за наявними документами
06.12.2023 р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000252/1, яким загальна митна вартість задекларованих ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» у МД скоригована митницею за резервним метод визначення митної вартості, згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України.
Також позивачу відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА403070/2023/000380.
Заявлена митна вартість товару підприємством була визначена відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України - за основним методом, який встановлений ст. 58 Митного кодексу України.
Для підтвердження вартості товару, яка повинна бути сплачена продавцю, підприємством було надано митному органу документи, передбачені частинами 2 ст. 53 Митного кодексу України, перелік яких зазначений в гр. 44 МД, а саме:
- пакувальний лист від 30.08.2023 р.;
- рахунок-фактура (інвойс) №HGL2023-2A від 30.08.2023 р.;
- коносамент №ZJSM23090236 від 07.09.2023 р.;
- банківський платіжний документ, що стосується товару №386 від 17.10.2023 р.;
- банківський платіжний документ, що стосується товару виписка з банку від 06.11.2023 р.;
- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №2023/PF/250 від 30.11.2023 р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - акт виконаних послуг № 40 від 18.12.2023 р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідка про транспортні витрати від 30.11.2023 р.;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару - заявка на перевезення №39 від 31.08.2023 р.;
- доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2023-2 від 17.07.2023 р.;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № HGL/1 від 12.01.2023 р.;
- договір (контракт) про перевезення №84 від 04.01.2023 р.;
- інші некласифіковані документи список номерів рам від 30.08.2023 р.;
- інші некласифіковані документи технічні характеристики від 30.08.2023 р.
2. В прайс-листі від 10.07.2023 р. надісланим до митної декларації зазначено ціни на умовах FOB Chongqing, що обмежує конкурентність.
3. згідно рахунку на перевезення від 30.11.2023 р. №2023/PF/250 оплата транспортно-експедиційних послуг повинна була бути здійснена в листопаді 2023 року, проте документів, які б свідчили про оплату транспортно-експедиційних послуг до митного оформлення не надано. Даний факт вказує про неможливість перевірки всіх частин складової митної вартості, таких як транспортні витрати.
Уповноваженою особою декларанта на вимогу митниці, окрім раніше поданих до митного оформлення документів, додатково були надані комерційна пропозиція від 10.07.2023 р. та прайс-лист від 10.07.2023 р.
Листом №132 від 20.12.2023 р. ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» додатково надало митниці комерційну пропозицію та прайс лист, а також повідомило митницю, що усі наявні у підприємства, документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, вони повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару, надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.
26.12.2023 р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000277/1, яким загальна митна вартість задекларованих ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» у МД скоригована митницею за резервним метод визначення митної вартості, згідно з положеннями ст. 64 Митного кодексу України.
Також позивачу відмовлено у прийнятті вказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА403070/2023/000408.
Не погоджуючись із рішеннями Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000252/1 від 06.12.2023 р. та №UA403070/2023/000277/1 від 26.12.2023 р., вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» звернулося з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України (далі МК України), заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За нормами п. 2 ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до положень МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Згідно з ч.1 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
З урахуванням вищевикладеного, очевидним є висновок, що у митного органу повинні бути наявними обґрунтовані причини для витребування додаткових документів, ненадання яких унеможливлювало б визначення саме митної вартості товару, що ввозиться, за ціною договору (основний метод) відповідно дост.58 МК України.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту визначені ст. 57 МК України. Згідно даної статті такими методами є: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64цього Кодексу.
З аналізу наведених норм вбачається, що митна вартість має бути підтверджена достовірними документами, що містять відомості про всі її складові, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до положень ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Згідно статті VII ГАТТ, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відтак наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що митну вартість товарів було скориговано митницею за другорядним методом визначення митної вартості - резервним.
Так, в оскаржуваних рішеннях митний орган зазначив, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару:
- копію митної декларації країни відправлення;
- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Додатково, в процесі митного оформлення митниці була надана виписка з банківського рахунку декларанта за жовтень 2023 року, яка у сукупності з іншими документами підтверджували факт сплати вартості товарів та числові значення фактурної вартості товарів.
Таким чином, висновок митниці є необґрунтованим і протирічить наданим в ході декларування документам.
Твердження митниці про ненадання копії митної декларації країни відправлення є необґрунтованим, виходячи з того, що копії митних декларацій країни відправлення не надавались товариством митниці під час здійснення митного оформлення спірної товарної партії, оскільки вони передбачені як додатковий документ, що надається (за його наявності) на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Контрактом №HGL/1 (п.3.5, п.3.6) сторонами узгоджені документи, які повинні надаватись для підтвердження поставки товару, серед яких митна декларація відсутня. Таким чином, товариство, відповідно до умов рамках контракту, не має права вимагати від іншої сторони документи, не передбачені контрактом. Здійснення митного оформлення в країні відправлення є обов`язком китайського підприємства-постачальника відповідно до законодавства КНР. Діючим митним законодавством ні України, ні КНР не передбачено зобов`язання надавати підтвердження митного оформлення в країні відправлення іншій стороні контракту.
Таким чином, зауваження митниці про відсутність копії митної декларації протирічить положенням Митного кодексу. В повідомленнях митниці до декларанта не зазначені розбіжності у наданих документах, які стали підставою для вимагання копії митної декларації країни відправлення. Копія митної декларації країни відправлення у підприємства була відсутня, в зв`язку з чим надання її було неможливим.
Верховний Суд у постанові від 19.03.2019 р. по справі №810/4116/17 висловив наступну правову позицію щодо ненадання декларації країни відправлення: «Крім того, ненадання позивачем митної декларації країни відправлення також не може бути підставою для невизнання заявленої позивачем вартості товару, оскільки така (вартість) повністю підтверджувалася поданими позивачем при проходженні митних формальностей первинними документами, а надання такої митної декларації не є обов`язковим за вказаних обставин підтвердження митної вартості товару».
Щодо тверджень митниці відносно ненадання висновку про вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, слід зазначити, що вони також є необґрунтованими, оскільки згідно з ч. 3 ст. 53 МК України надання додаткових документів на вимогу митниці не є безумовним обов`язком декларанта. Умовою виконання вимоги митниці є наявність додаткових документів у підприємства. У декларанта відсутні означені митницею документи.
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України означені документи не відносяться до документів, які повинні надаватись для підтвердження митної вартості товарів, тому вимоги митниці про їх надання є протиправними.
Твердження митниці про ненадання транспортних документів, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рішення №UA403070/2023/000277/1) не відповідає фактичним обставинам митного оформлення та спростовується наявними у митниці в ході митного оформлення документами.
Вищезазначені документи підтверджували факт здійснення комбінованого перевезення товарів (морським та наземним транспортом) та загальну вартість понесених транспортних витрат.
Як стверджує позивач, фактично оплата транспортних витрат за інвойсами №2023/PF/249 та №2023/PF/250 була здійснена 19.03.2024 р., тобто вже після митного оформлення товарів, що підтверджується банківською платіжною інструкцією №696.
В оскаржуваних Рішеннях митниця в якості невідповідностей в наданих документах і підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості також зазначила:
В прайс-листі від 10.07.2023 р. надісланим до митної декларації зазначено ціни на умовах FOB Chongqing, що обмежує конкурентність.
Згідно рахунку на перевезення від 30.11.2023 р. №2023/PF/249 оплата транспортно-експедиційних послуг повинна була бути здійснена в листопаді 2023 року жодних квитанцій, щодо сплати не надано.
До митного оформлення надано Акт виконаних робіт від 30.11.2023 р. №39 та заявка на транспортно-експедиторське обслуговування від 19.09.2023 р. №40 зі сканованими штампами та підписами експедитора/перевізника; специфікацію від 17.07.2023 р. №2023-2 зі сканованою печаткою та підписом продавця.».
Стосовно зауважень митниці про зазначення різних кодів УКТЗЕД на товар в наданих документах слід зазначити, що для цілей митного оформлення класифікація товарів здійснюється згідно з вимогами УКТ ЗЕД, що є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України "Про Митний тариф України", з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, відповідних приміток до розділів та груп, текстового опису товарних позицій та тих характеристик товару, які є визначальними для класифікації.
Відповідно до частин 1 - 4, 7 статті 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими.
Щодо наданих митниці комерційної пропозиції та прайс-листів, як додаткових документів, що підтверджують ціну товару слід зазначити, що чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми комерційної пропозиції та прайс-листа. Згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Враховуючи те, що комерційна пропозиція містить посилання на особу, якій надається пропозиція, та вказівку на найменування товару, кількість, умови поставки, ціну одиниці товару , а інформація, що міститься в комерційній пропозиції та прайс-листі відповідає іншим документам, які надавались позивачем до митного оформлення, не виникає ніяких сумнівів що надані документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МК України, стосуються саме задекларованого товару і містять інформацію щодо ціни товару, яка пропонується для придбання. Відповідно до положення пункту 4 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України, яким закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Із наведеної засади випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.
Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності митним органам заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку із наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).
Доводи відповідача на те, що прайс-лист не містить інформації щодо періоду дії цін, на думку суду, є необґрунтованими, враховуючи наступне.
Так, позивач зазначив, що у прайс-листах від 10.06.2023 р. та від 10.07.2023 р., копії яких наявні в матеріалах справи, зазначено, що ціни вказані для запитуваних товарів та дійсні до кінця вересня 2023 року, а відтак ціни, вказані у прайс-листах, були чинними на момент відвантаження товарів позивачеві.
Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю. Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс-листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.
Відомості, зазначені у прайс-листі знайшли своє підтвердження у первинних документах Специфікації та інвойсах та банківських платіжних документах. Таким чином, зауваження митниці відносно прайс-листа та комерційної пропозиції не є підставою для витребування додаткових документів або неврахування їх, як документів, підтверджуючих вартість товару.
Щодо відсутності оплати вартості транспортування й ненадання під час декларування митної вартості придбаного ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» товару банківських платіжних документів, що підтверджують таку оплату позивач зауважив, що обов`язок декларанта здійснити оплату в листопаді 2023 року не відповідає домовленостям, укладеним сторонами договору транспортно-експедиторського обслуговування (далі ТЕО) за №84 від 04.01.2023 р. (далі Договір №84).
Відповідно до п. 4.2 Договору №84, Замовник послуг за договором повинен здійснити оплату транспортних витрат протягом 45 днів від дати виставлення рахунку. Рахунки №2023/PF/249 та №2023/PF/250 виставлені Експедитором 30.11.2023 р. Термін сплати спливав 14.01.2024 р. Фактично оплата була здійснена 19.03.2024 р., що підтверджує додана до матеріалів позову копія банківської платіжної інструкції №696.
Таким чином, на день декларування товару декларант об`єктивно не міг надати банківські платіжні документи, оскільки термін оплати на день декларування не сплинув.
При цьому, порушення терміну оплати вартості транспортних витрат ніяким чином не впливає на числові значення вартості транспортних витрат, оскільки така вартість залишається незмінною. Умови і обставини оплати вартості транспортних витрат у взаємозв`язку з тими документами, що подавались декларантом під час митного оформлення, не дають обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлені неповні чи недостовірні відомості про транспортні витрати, як складову митної вартості.
В Рішенні №UA403070/2023/000252/1 митний орган зазначив, що до митного оформлення надано Акт виконаних робіт від 30.11.2023 р. №39 та заявка на транспортно-експедиторське обслуговування від 19.09.2023 р. №40 зі сканованими штампами та підписами експедитора/ перевізника; специфікацію від 17.07.2023 р. №2023-2 зі сканованою печаткою та підписом продавця.
Водночас, вищенаведене зауваження не може бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки не впливає на правильність визначення митної вартості останнього.
У спірному випадку здійснювалось електронне декларування, тобто декларування товарів з використанням електронної митної декларації (ЕМД), на яку накладено електронний підпис, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, на які накладено електронний підпис декларанта або уповноваженої ним особи. Митниці надані всі електронні (скановані) копії паперових документів і всі підписи, печатки та інші відмітки мають вигляд сканованих копій. Для підтвердження числових складових митної вартості митниці були надані електронні (скановані) копії паперових товаросупровідних, комерційних та інших документів , які він, зокрема, отримував від продавця товарів та перевізника вантажу.
Так, позивач наголосив, що Заявка на ТЕО від 19.09.2023 р. №40, акт виконаних робіт, Специфікація №2023-2 отримані від Продавця та Експедитора засобами електронного зв`язку у сканованому вигляді й підписані уповноваженими особами декларанта власноручно.
Інформація відносно товарів та транспортних витрат, яка міститься в цих документах підтверджується іншими наданими митниці документами (інвойсами №HGL2023-2B, №2023/PF/249, пакувальним листом, довідкою про транспортні витрати, банківськими платіжними документами), що свідчить про об`єктивність та обґрунтованість зазначених числових складових митної вартості.
Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що наведені відповідачем підстави жодним чином не перешкоджають митному органу перевірити митну вартість імпортованих товарів на підставі наданих позивачем документів.
Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а, отже, у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.
В той же час, відповідачем суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої позивачем вартості товару, а самі по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Суд вважає за необхідне зазначити, що передбачене частиною 5 статті 54 МК України право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною 3 статті 53 МК України - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 р. по справі №815/6242/17, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
У постанові від 29.01.2019 р. по справі №815/6827/17 Верховний Суд зазначив, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
Суд вважає, що надані TOB «МОТОТЕХІМПОРТ» документи для проведення митних оформлень підтверджують заявлену митну вартість товарів за основним методом (за ціною договору), а ті розбіжності, які стали підставою для прийняття спірних рішень є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають фактичним обставинам справи, натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом.
Окрім того, як вбачається з оскаржуваних рішень митниці, в ньому міститься посилання лише на раніше оформлену митну декларацію, на підставі якої проведено митне оформлення подібного товару і не проведено детальне дослідження декларації з доданими до неї документами.
З огляду на вищевикладені норми права та встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару були прийняті відповідачем безпідставно, є протиправними та підлягають скасуванню.
Інші доводи представників сторін не є юридично значимими та не впливають на висновки суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що ТОВ «МОТОТЕХІМПОРТ» належним чином доведено протиправність оскаржуваних рішень Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару.
В свою чергу, відповідачем доводи позивача не спростовані, правомірність оскаржуваних рішень не доведено.
За наведених обставин суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 139, 242-246, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000252/1 від 06.12.2023 р.
Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товару №UA403070/2023/000277/1 від 26.12.2023 р.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 10.06.2024 р.

Суддя О.М. Неклеса