Справа № 580/10745/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року справа № 580/10745/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

14.11.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Грушевого Ю. В. з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області (далі відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області від 10.10.2023 № 031671.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що спірною постановою відповідач застосував до позивача адміністративно-господарський штраф за відсутність на момент перевірки технокарти аналогового тахографа за попередні 28 календарних днів або бланку підтвердження діяльності водія. Представник вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки позивач не здійснював послуги перевезення. Зазначає, що 07.09.2023 позивач з використанням транспортного засобу, автомобіля марки MAN 8.180, д.н. НОМЕР_1 , здійснював доставку будівельної продукції: суміші кладочної термостійкої на адресу контрагента покупця ФОП ОСОБА_2 . Власником зазначеного автомобіля є фізична особа-підприємець ОСОБА_3 . У свою чергу ФОП ОСОБА_2 не виступала замовником послуги перевезення. Правовідносини між позивачем та водієм ОСОБА_4 носять цивільно-правовий характер та останній не перебуває у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_1 07.09.2023 між позивачем та ОСОБА_4 укладено разовий договір підряду №2 на надання послуг перевезення як водія, п. 1.5 якого визначений строк надання послуг водієм ОСОБА_4 у термін 1 днів, а саме 07.09.2023. Відповідно, саме водій, як виконавець послуги, мав забезпечити наявність відповідної кількості технократ, за попередній період у необхідній кількості.

При цьому вказує, що водій ОСОБА_4 є працівником товариства з обмеженою відповідальністю «МТС Буд-Центр». При наданні 07.09.2023 позивачу послуг водія ОСОБА_4 , перебував у відпустці без збереження заробітної плати, а тому цілком правомірно надавав послуги, не будучи пов`язаним трудовим розпорядком роботодавця за основним місцем роботи у ТОВ «МТС Буд-Центр». Тому, за попередні 28 днів, а саме заповненні технокарти аналогового тахогргафа в кількості, що передбачені законодавством, або бланки підтвердження діяльності водія, мало забезпечити та надати ТОВ «МТС Буд- Центр».

02.01.2024 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що за результатами здійснення 07.09.2023 рейдової перевірки виявлено, що ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_4 , який керував зазначеним транспортним засобом здійснював перевезення вантажу. На момент перевірки водій не надав державному інспектору заповнені відносно нього тахокарти за 04.09.2023, 03.09.2023, 02.09.2023, 27.08.2023, 26.08.2023, 25.08.2023, 24.08.2023, 23.08.2023, 22.08.2023, 12.08.2023, 13.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 19.08.2023, 20.08.2023 або бланк підтвердження діяльності, який би підтверджував, що в цей період водій не працював, що позбавило працівника Укртрансбезпеки перевірити режим праці та відпочинку водія позивача за всі попередні 28 днів. Тому, наявні підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу. Таким чином, 10.10.2023 стосовно позивача правомірно винесено постанову № 031671 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбачених абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», в сумі 17 000 грн.

Ухвалою від 15.12.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

На підставі направлення на рейдову перевірку від 31.08.2023 № 012966 та щотижневого графіку проведення рейдових перевірок посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

За наслідками перевірки складено акт від 07.09.2023 № АР030788, в якому зафіксовано, що о 12 год 00 хв 07.09.2023 на а/д Н-08 ОСОБА_1 за допомогою водія ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом марки MAN 8.180, д.н. НОМЕР_1 , здійснював перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: відсутні заповнені тахокарти до аналогового тахографа у кількості, що передбачена законодавством (04.09.2023, 03.09.2023, 02.09.2023, 27.08.2023, 26.08.2023, 25.08.2023, 24.08.2023, 23.08.2023, 22.08.2023, 12.08.2023, 13.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 19.08.2023, 20.08.2023) або бланків підтвердження діяльності водія.

Водій з актом ознайомився та отримав його копію, від надання пояснень та підпису відмовився. Будь-яких заперечень та зауважень стосовно факту виявленого порушення не зазначив.

За вказане порушення постановою відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 10.10.2023 № 031671 до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17 000,00 грн.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до пп. 2, 19 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №2344-ІІІ:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону №2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до статті 6 Закону №2344-ІІІ Кабінет Міністрів України 08.11.2006 прийняв постанову №1567, якою затвердив Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі Порядок №1567). Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктами 2,3 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 4 Порядку №1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14 Порядку №1567).

Крім того, пунктом 15 Порядку №1567 визначено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема:

- наявність визначених статтею 39 та 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

- виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема:

- виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

- забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

- забезпечувати безпеку дорожнього руху.

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення дотримання вимог чинного законодавства у сфері перевезення вантажів автомобільним транспортом.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Відповідно до статті 18 Закону №2344-ІІІ визначено, зокрема, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Формулювання «інші документи, передбачені законодавством» передбачає необхідність звернення до інших нормативно-правових актів, якими регулюються ті чи інші суспільні відносини в сфері перевезень, для визначення необхідних для здійснення внутрішніх вантажних перевезень документів. Відтак, перелік документів, наведений у статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», не є вичерпним.

Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія пред`явлення для перевірки відповідних документів.

Відповідно до положень пункту 20, 21 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Під час проведення рейдової перевірки було виявлено порушення позивачем вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону. Як наслідок, за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було складено постанову від 10.10.2023 № 031671.

Так, підставою для притягнення позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарського штрафу стала відсутність на момент проведення перевірки обов`язкових при здійсненні перевезень документів, а саме заповнених тахокарт до аналогового тахографа у кількості, що передбачена ЄУТР (04.09.2023, 03.09.2023, 02.09.2023, 27.08.2023, 26.08.2023, 25.08.2023, 24.08.2023, 23.08.2023, 22.08.2023, 12.08.2023, 13.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 19.08.2023, 20.08.2023) або бланків підтвердження діяльності водія.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі Положення №340), яке встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку (пункт 1.2).

За змістом абзацу 2 пункту 6.1 Положення №340 водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Вимоги Положення №340 поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/тавантажів колісними транспортними засобами (пункт 1.3).

Дане Положення розроблено, у тому числі, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті та Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), що також перевіряється під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) відповідно до Порядку №1567.

Згідно з п. 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 маса транспортного засобу позивача становить більше 3,5 тонн, тому він повинен бути оснащений тахографом (а. с. 54).

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб позивача оснащено аналоговим тахографом.

Відповідо, у разі обладнання транспортного засобу тахографом автомобільним перевізником мають виконуватися законодавчо встановлені обов`язкові вимоги щодо забезпечення належної експлуатації такого тахографу та, зокрема, наявності всіх необхідних документів та надання їх водієві для подальшого пред`явлення під час проведення перевірок.

У свою чергу, порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначається нормами Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Так, за визначенням Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв

Натомість, тахокарта бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

При цьому, тахокарта за визначенням ЄУТР щоденний реєстраційний лист режиму праці та відпочинку.

Тобто, тахокарта до аналогового тахографа та щоденний реєстраційний лист за своєю суттю та призначенням є одним і тим же документом, що, водночас, має різну назву відповідно до національного (тахокарта) та міжнародного (щоденний реєстраційний лист) законодавства.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

- забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

- своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

- використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

- має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

- у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

- у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

У свою чергу, перевізники відповідно до пункту 3.5 Інструкції №385:

- забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

- зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

- аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа (пункт 3.6 Інструкції №385).

При цьому, відповідно до пункту 1.3 норми Інструкції №385 поширюються на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Таким чином, з огляду на зазначені вище норми, використання тахокарт до аналогового тахографа чи особистої картки водія до цифрового тахографа є щоденним обов`язком водія під час керування транспортним засобом. У свою чергу, на перевізника покладено обов`язок забезпечити водія необхідною кількістю тахокарт чи чинною особистою карткою.

Натомість, посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення рейдових перевірок здійснюється перевірка наявності документів на встановлений тахограф (зокрема, належним чином заповнених тахокарт до аналогового тахографа у визначеній законодавством кількості (поточний день та 28 попередніх днів)), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ.

Як встановив суд, на момент перевірки водій ОСОБА_4 не надав державному інспектору заповнені відносно нього тахокарти за 04.09.2023, 03.09.2023, 02.09.2023, 27.08.2023, 26.08.2023, 25.08.2023, 24.08.2023, 23.08.2023, 22.08.2023, 12.08.2023, 13.08.2023, 17.08.2023, 18.08.2023, 19.08.2023, 20.08.2023 або бланка підтвердження діяльності, який би підтверджував, що в цей період водій не працював. При цьому, факт нездійснення водієм перевезень може бути підтверджений лише бланком підтвердження діяльності. Це позбавило працівника Укртрансбезпеки перевірити режим праці та відпочинку водія позивача за всі попередні 28 днів.

При цьому, встановлений факт відсутності зазначених тахокарт або бланка підтвердження діяльності як водій на момент перевірки, так і позивач у позові не заперечується.

Таким чином, ненадання водієм на момент проведення перевірки заповнених тахокарт до аналогового тахографа у визначеній кількості (за поточний день та попередні 28 днів) або бланку підтвердження діяльності водія є самостійною підставою для застосування до автомобільного перевізника адміністративно-господарського штрафу відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.

Так, саме відсутність обов`язкових відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ для здійснення перевезень вантажів документів (заповнених тахокарт до аналогового тахографа у визначеній кількості (за поточний день та попередні 28 днів) або бланку підтвердження діяльності водія), що є окремим та самостійним порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт, стала підставою для застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до постанови від 10.10.2023 № 031671.

Отже, не пред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ, а тому відповідачем було правомірно складено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Щодо твердження позивача про те, що в день перевірки ним не надавалися послуги з перевезення вантажу, а за відсутність тахокарт за попередні дні відповідальність покладається на водія та його роботодавця, суд зазначає наступне.

Як було зазначено вище, у розумінні ст. 1 Закону № 2344-ІII автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Вантажні перевезення, згідно цієї ж статті Закону - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі Правила № 363), врегульовано, що товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Зі змісту товарно-транспортної накладної від 06.09.2023 № Р239 (а. с. 55) вбачається, що автомобільним перевізником, замовником та вантажовідправником є ФОП ОСОБА_1 (позивач), вантажоодержувачем є ФОП ОСОБА_2 , пункт навантаження м. Черкаси, пункт розвантаження - смт. Чорнобай Черкаська обл., водій - ОСОБА_4 .

Вказана товарно-транспортна накладна була пред`явлена посадовій особі Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області під час рейдової перевірки.

Згідно із відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований у встановленому порядку як суб`єкт господарювання (а. с. 56).

Тому, оскільки з наданої водієм під час перевірки ТТН від 06.09.2023 № Р239 слідує, що автомобільним перевізником є саме ФОП ОСОБА_1 , отже позивач виступає перевізником, який надавав послуги з перевезення вантажу.

Щодо твердження позивача про те, що водій ОСОБА_4 не був у попередні дні його працівником, оскільки між ним та водієм ОСОБА_4 , який, як стверджує позивач, є працівником ТОВ «МТС Буд-Центр», 07.09.2023 було укладено разовий договір підряду № 2 на надання послуг перевезення вантажу, а тому позивач не має нести відповідальність за відсутність попередніх тахокарт, оскільки їх наявність мало б забезпечити ТОВ «МТС Буд-Центр», суд зазначає наступне.

Перевірка доказів перебування в трудових відносинах водія транспортного засобу з перевізником не відноситься до компетенції працівників Укртрансбезпеки на час проведення рейдової перевірки. При цьому, водій ОСОБА_4 офіційно може бути і не влаштований у позивача. Доказів того, що ОСОБА_4 в попередні дні працював у ТОВ «МТС Буд-Центр», позивач до суду не надав.

Суд наголошує, що на момент перевірки водій повинен мати при собі 28 попередніх заповнених тахокарт, а в разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо даний водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів бланк підтвердження діяльності.

Оскільки на момент перевірки 07.09.2023 водій не надав державному інспектору заповнених відносно себе тахокарт за зазначені вище дати або бланка підтвердження діяльності, відповідальність повинен нести саме позивач, адже саме останній на дату перевірки виступав перевізником. Тому саме позивач повинен був 07.09.2023 забезпечити водія всіма необхідними документами, в тому числі тахокартами за попередні 28 днів, або бланком підтвердження діяльності, адже саме цей документ підтверджує факт нездійснення водієм перевезень за попередні дні, враховуючи, що законодавством встановлено обов`язок водія мати та надавати при перевірці перевіряючим документи, а перевізника забезпечити їх наявність у такого водія. При цьому, позивач не дотримався умов щодо наявності заповненого бланку підтвердження діяльності водія за попередні дні, у разі якщо водій не працював у позивача.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивачу відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО