Справа № 296/11042/23
Суддя: Петровська М. В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та стягнення моральних збитків, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- скасувати постанову інспектора Департаменту патрульної поліції Ковальського Євгенія Романовича серії ЕАС №7117880 від 05.06.2023 по справі про адміністративне правопорушення та стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, оскільки інспектор не мав повноважень зупиняти його автомобіль, вимагати пред`явити документи і постанова винесена з порушенням ст.19 Конституції України, п.2 ст.31, ст.32, ст.35 Закону України Про Національну поліцію;

- провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 статті 126 КУпАП закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення;

- стягнути з відповідача матеріальні збитки в сумі 1 873,60 грн (судовий збір 1 073,60 грн та нотаріальне засвідчення копій 800 грн) (додатки 4,5) та моральні збитки за приниження людської гідності в сумі 5 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що 05 червня 2023 року, близько 22 години 40 хвилин, проїжджаючи через блокпост з боку села Тетерівка в напрямку Житомира, його автомобіль ВАЗ 2103, з метою перевірки документів, зупинив інспектор ДПП ОСОБА_2 . Інспектор безпідставно почав вимагати посвідчення водія і реєстраційний документ на автомобіль, тому позивач відмовився пред`явити вказані документи. В подальшому ОСОБА_1 отримав постанову серії ЕАС №7117880 від 05.06.2023 по справі про адміністративне правопорушення, якою накладено стягнення у вигляді штрафу. Вважає, що постанову слід скасувати, оскільки: інспектор, не маючи повноважень від військового коменданта області, незаконно зупинив автомобіль на блокпосту, чим проявив перевищення посадових обов`язків та самоуправство; інспектор, не маючи довіреності від керівника юридичної особи приватного права «Департамент патрульної поліції» () представляв Департамент патрульної поліції без повноважень; інспектор не визнав його правосуб`єктність людини, чим принизив людську гідність і порушив ст.6 Загальної декларації прав людини та ст.5, 7, 12, 16 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права; інспектор незаконно вимагав пред`явити посвідчення водія і реєстраційний документ на автомобіль, оскільки не було жодної з підстав для такої перевірки, передбачених ст.32 Закону про поліцію; інспектор не довів до відома позивача нормативно-правові акти, на підставі яких вимагав названі документи, як того вимагає ст.31 п. 2 Закону про поліцію.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін та задоволено клопотання про поновлення строків звернення до суду із адміністративним позовом.

23 січня 2024 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від представника відповідача Департаменту патрульної поліції - Кравченка Миколи Миколайовича надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в позові ОСОБА_3 . В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що позивач був зупинений на блокпосту «Тетерівка», інспектором висунуто вимогу пред`явити документи що посвідчують особу та відповідне спеціальне право, тобто посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, однак ОСОБА_1 відмовився виконувати законну вимогу, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності. В оскаржуваній постанові містяться відомості про відео з боді камери, що відповідає вимогам, встановленим статтею 283 КУпАП. Положеннями Закону України «Про Національну поліцію», Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та Правилами дорожнього руху прямо передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність у водія посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію, чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами 2.1, 2.4 ПДР України встановлено безпосередній обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.09.2019 справа №127/19283/17, від 02.12.2019 справа №766/10693/17, від 02.12.2019 справа № 164/2068/17. Отже, оскільки позивач на законну вимогу поліцейського, який його зупинив, відмовився пред`являти документи, зазначені у п.2.1 ПДР України (посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію ТЗ), тому постанова інспектора патрульної поліції про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є законною і обґрунтованою. Що стосується вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то вони є безпідставними, оскільки відсутні будь-які докази того, що дії працівників Департаменту патрульної поліції при накладенні адміністративного стягнення були незаконними та необгрунтованими.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05 червня 2023 року інспектором роти № 3 батальйону №1 управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ковальським Євгенієм Романовичем було винесено постанову серії ЕАС № 7117880 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. До постанови додано відеофіксацію з портативного відеореєстратора Моторола ВЕ 475912.

Згідно змісту вищевказаної постанови, 05.06.2023 о 22:45:56, на 5км + 200м автомобільної дороги Житомир Чернівці, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2103, номерний знак НОМЕР_1 , та був зупинений, згідно постанови КМУ № 1456, на блокпосту «Тетерівка», на вимогу поліцейського не пред`явив посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб та полісу ОСЦПВ наземних ТЗ, чим порушив п.2.4.а ПДР України.

Не погоджуючись із постановою, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути притягнутий заходам адміністративного примусу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 1 статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.1 ст.126 КУпАП.

За змістом пункту 2.4 "а" Правил дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху) на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пунктом 2.1. Правил дорожнього руху встановлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка").

Відповідно до п.21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Положеннями статті 53 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст.251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Щодо доводів позивача про незаконність зупинки транспортного засобу та незаконність вимог поліцейського пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс.

Згідно із пунктом 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1456 (далі Порядок перевірки документів) уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі, зокрема: порушення водієм Правил дорожнього руху; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України. Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року №3353-ХІІ.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що згідно законодавства України на вимогу поліцейського, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс.

Верховний Суд у постанові від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17 зазначив, що доводи позивача про те, що він мав право не пред`являти посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського для перевірки, доки останній не доведе, що зупинка його транспортного засобу була законною, - не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Отже, нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цей поліс при собі, та пред`явити його на вимогу поліцейського.

Сама по собі наявність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у непред`явленні відповідного документу на вимогу працівників поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2019 року у справі №766/10693/17, від 13 березня 2019 року у справі №686/15383/17, від 25 вересня 2019 року у справі №127/19283/17, від 21 листопада 2018 року у справі №465/6677/16-а.

Позивач ОСОБА_1 в позові не заперечував того факту, що він відмовився пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб на вимогу поліцейського.

З дослідженого судом відеозапису з відеореєстратора 475912, долученого позивачем до матеріалів справи, встановлено, що ОСОБА_1 на неодноразові вимоги поліцейського відмовився надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб, та не надав поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Натомість поліцейським було доведено до відома позивача причину зупинки його транспортного засобу, нормативно-правовий акт, на підставі якого здійснено зупинку транспортного засобу, а також нормативно-правові акти, на підставі яких водій зобов`язаний на вимогу поліцейського надати посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційний документ на транспортний засіб (зокрема п.2.4 «а» ПДР), роз`яснено позивачу його права та обов`язки.

Отже, факт відмови позивача пред`явити на вимогу поліцейського вказані документи є доведеним наявними в матеріалах справи доказами, а доводи позивача про незаконність дій поліцейського вимагати у водія надавати посвідчення водія на право керування транспортним засобом, реєстраційний документ на транспортний засіб, страховий поліс, не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Твердження позивача про обов`язок поліцейського мати довіреність від керівника Департаменту патрульної поліції є безпідставним, оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 288 КпАП України, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених статтею 126 КпАП України, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції.

Суд також відхиляє інші доводи позивача про винесення оскаржуваної постанови щодо фізичної особи ОСОБА_1 , а не людини в правовому статусі людини, порушення ст.2 Закону України "Про Національну поліцію", норм Загальної декларації прав людини, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, оскільки вони грунтується на власному суб`єктивному сприйнятті і довільному тлумаченні норм права та не застосовні у спірних правовідносинах.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, надані сторонами докази у сукупності, суд дійшов висновку, що належними та достатніми доказами підтверджено факт порушення ОСОБА_1 п.2.4 "а" ПДР України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а отже відмову у задоволенні позову в частині скасування постанови серії ЕАС № 7117880 від 05.06.2023.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральних збитків, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову в частині скасування постанови серії ЕАС № 7117880 від 05.06.2023, а позивачем такі збитки доказово не підтверджено.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись статтями 72-77, 139, 241-246, 257, 262, 268-272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3, ) про скасування постанови та стягнення моральних збитків - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.05.2024.

Cуддя М. В. Петровська