Справа № 140/2960/24
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2960/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними дій щодо переведення на пенсію по віку із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2014-2016 роки з урахуванням зарплати до липня 2000 року; зобов`язання здійснити нарахування та виплачувати пенсію по віку відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії (2021-2023 роки) та без врахування заробітної плати до 01 липня 2000 року відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з дня подання заяви (01 березня 2024 року).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. 01 березня 2024 року позивач звернувся до пенсійного органу з письмовою заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, досягнувши необхідного пенсійного віку та надавши пакет документів для призначення пенсії.

Позивачу було призначено пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV. Однак для визначення розміру пенсії за віком відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки, як для перерахунку пенсії, а не згідно до норм частини другої статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", визначеної для призначення нової пенсії, та враховано заробітну плату до липня 2000 року (з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року). На усному прийомі позивачу повідомлено, що для обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки відсутні правові підстави.

Позивач вказує, що аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, позивачу було призначено пенсію за вислугу років за нормами Закону України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" він звернувся вперше.

Позивач вважає, що своїми діями відповідач порушує його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки перехід з пенсії за вислугу років на пенсію за віком за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є первинним призначенням такої пенсії в солідарній системі страхування. Тому при фактичному первинному призначенні пенсії за віком для обрахунку розміру пенсії має застосовуватись показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", тобто за 2021-2023 роки.

Також, на переконання ОСОБА_1 , орган Пенсійного фонду має проводити розрахунок коефіцієнта заробітної плати за найвигідніших умов для позивача, а застосування відповідачем при розрахунку розміру пенсії за віком заробітної плати до липня 2000 року (з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року) призвело до зменшення коефіцієнта заробітної плати.

З наведених підстав просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 15 квітня 2024 року №0300-0902-8/22588, відповідач позовних вимог не визнав, мотивуючи тим, що позивач з 28 березня 2009 року отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно із статтею 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Позивач 01 березня 2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з доданими до неї документами. З 01 березня 2024 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Для визначення розміру пенсії враховано середню заробітну плату по Україні за 2014-2016 роки.

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідач вказує, що положення статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування застосовуються саме при призначенні пенсії. У даному випадку має місце переведення з одного виду пенсії на інший.

Оскільки пенсія позивачу призначена в 2009 році за Законом України Про пенсійне забезпечення, а з 01 березня 2024 року було здійснено перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, застосовувати частину другу статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" немає законних підстав.

Вказав, що згідно з п.4-3 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1058-IV пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій, з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Таким чином, при застосуванні показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (збільшеного на коефіцієнт показника заробітної плати (доходу) в Україні), ГУ ПФУ у Волинській області діяло правомірно та на виконання приписів абзацу 1 частини 3 статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відтак для проведення перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2021-2023 роки немає підстав.

З наведених підстав, просить у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28 березня 2009 року було призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення, що підтверджується матеріалами пенсійної справи позивача (а.с.7 зворот).

Позивач 01 березня 2024 року звернувся до пенсійного органу із заявою щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з доданими до неї документами (а.с.6,23-25).

На підставі заяви позивача прийнято рішення №76 від 11 березня 2024 року про переведення ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Як слідує із вказаного рішення, пенсія з 01 березня 2024 року обчислена з урахуванням середнього заробітку по Україні за 2014-2016 роки 3764,40 грн із застосуванням коефіцієнта збільшення показника заробітної плати (1,17 х 1,11 х 1,11 х 1,14 х 1,197 х 1,0796), що підтверджується розрахунком заробітку для обчислення пенсії. Відповідно до розрахунку при визначенні коефіцієнта заробітної плати враховано заробітну плату позивача за період роботи з 01.07.2000 по 31.03.2009 (а.с.23-25).

На звернення позивача щодо надання інформації про перерахунок та виплату пенсії за віком, листом від 21 березня 2024 року №4295-4077/К-02/8-0300/24 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що з 28 березня 2009 року йому призначено пенсію за вислугу років відповідно до статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення. З 01 березня 2024 року ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Відповідно до статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Таким чином, для застосування середньої заробітної плати (доходу) по Україні за 2021-2023 роки при проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з переходом з пенсії за вислугу років на пенсію по віку, відповідно до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", немає підстав. Крім того, для визначення середньомісячного заробітку враховано період роботи з 01.07.2000 по 31.03.2009 (на підставі даних персоніфікованого обліку) (а.с.18-19).

Позивач, вважаючи такі дії ГУ ПФУ у Волинській області протиправними, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV) визначаються принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам.

Згідно з положеннями статті 9 Закону №1058-ІV за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 2 Закону України №1788-XII від 5 листопада 1991 року "Про пенсійне забезпечення" (далі Закон №1788-XII) передбачено такий вид трудової пенсії як за вислугу років.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії за віком визначені у статті 26 Закону №1058-ІV. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності відповідного страхового стажу, вказаного у цій статті.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV з 01 березня 2024 року.

Відповідно до статті 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+ ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати і набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування перерахунку, передбаченого абзацом п`ятим частини четвертої статті 42 цього Закону) незалежно від перерв у роботі, під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший (пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника). У такому разі показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії є незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV.

Така ж правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №577/2457/17, від 10 квітня 2019 року у справі №211/1898/17, від 31 липня 2019 року у справі №720/208/17, від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17.

Винятком із загального правила є перше переведення особи з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, за умови наявності у особи страхового стажу, набутого після виходу на пенсію по інвалідності (попереднього перерахунку пенсії), не менш як 24 місяці.

Спірні правовідносини виникли з приводу відмови ГУ ПФУ у Волинській області здійснити розрахунок розміру пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки. При цьому за позицією відповідача застосовувати середню заробітну плату за 2021-2023 роки немає підстав, оскільки в цьому випадку має місце саме переведення з пенсії одного виду на інший, а не призначення пенсії.

У цій справі судом встановлено, що вперше ОСОБА_1 було призначено пенсію за вислугу років згідно з положеннями Закону №1788-XII з 28 березня 2009 року, що підтверджується матеріалами пенсійної справи (а.с.7 зворот), листом ГУ ПФУ у Волинській області від 21 березня 2024 року №4295-4077/К-02/8-0300/24 (а.с.18-19).

Статтею 51 Закону №1788-XII визначено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тут варто також зазначити, що Закон №1058-ІV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Отже, призначена позивачу пенсія відповідно до зазначеного закону є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Набувши право на пенсію за віком на загальних підставах та у зв`язку із досягненням пенсійного віку (на день звернення було 70 років), ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком та пенсія йому відповідно до Закону №1058-ІV призначена вперше 01 березня 2024 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17 сформулювала висновок, що при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону №1788-XII, до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV.

Отже, при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідний територіальний орган Пенсійного фонду України має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення з заявою за призначенням пенсії за віком.

Зазначений висновок суду знайшов послідовне відображення у постановах Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17, від 19 січня 2022 року у справі №528/639/17, від 28 вересня 2022 року у справі №184/886/17, від 29 березня 2023 року у справі №240/4170/19, від 08 лютого 2024 року у справі №500/1216/23 та ін.

Таким чином, при зверненні із заявою до ГУ ПФУ у Волинській області після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-IV, позивач набув право на призначення іншого виду пенсії (за віком на загальних підставах) із її новим обчисленням відповідно до приписів статті 40 Закону №1058-IV. Тому при обчисленні розміру пенсійної виплати відповідач має застосувати показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення із заявою за призначенням пенсії за віком, тобто за 2021-2023 роки, як того вимагає частина друга статті 40 Закону №1058-ІV, а не здійснювати перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Щодо твердження позивача про застосування відповідачем при розрахунку розміру пенсії за віком заробітної плати до липня 2000 року (з 01 липня 1995 року по 30 червня 2000 року) та зобов`язання здійснити нарахування та виплачувати пенсію по віку без врахування заробітної плати до 01 липня 2000 року відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі.

Отже, період, за який враховується заробітна плата - це періоди страхового стажу з 01 липня 2000 року по місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії. При цьому заробітна плата за період 60 місяців до 01 липня 2000 року враховується лише за бажанням особи або коли страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців,

Позивач з огляду на своє право може самостійно обрати період, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії. Такий період можливо встановити з 01 липня 2000 року відповідно до абзацу першого частини першої статті 40 Закону №1058-IV без врахування заробітної плати до 01 липня 2000 року.

Як вбачається із розрахунку до рішення №76 від 11 березня 2024 року про переведення ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, при визначенні коефіцієнта заробітної плати враховано заробітну плату позивача за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 березня 2009 року, що також підтверджується відповідачем у листі від 21 березня 2024 року №4295-4077/К-02/8-0300/24 (а.с.18,23-25).

Таким чином, при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком ГУ ПФУ у Волинській області при визначенні коефіцієнта заробітної плати враховано заробітну плату позивача за період роботи з 01 липня 2000 року по 31 березня 2009 року (на підставі даних персоніфікованого обліку), тобто після 01 липня 2000 року, а відтак в цій частині позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, наведені вище норми чинного законодавства України, які врегульовують спірні правовідносини, правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення позову частково шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо застосування при визначенні позивачу розміру призначеної відповідно до Закону №1058-ІV пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області провести позивачу з 01 березня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки (з урахуванням виплачених сум) та про відмову в задоволенні решти позовних вимог

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 12 березня 2024 року №0.0..1 (а.с.3).

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області судові витрати у сумі 605,60 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області провести ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2021-2023 роки (з урахуванням раніше виплачених сум).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати в сумі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 22-В, ).

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук