Справа № 140/1932/24
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/1932/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» (далі ТзОВ «Лунар Трейд, позивач) звернулося з позовом до Львівської митниці (далі митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100568/2 від 14.09.2023, №UA209000/2023/400245/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/400239/2 від 28.09.2023, №UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ТзОВ «Лунар Трейд» та компанією експортером «VOLT POLSKA SP.Z.O.O» було укладено зовнішньоекономічний контракт №02/23 від 02.02.2023.

На виконання вищезазначеного контракту позивач через уповноваженого декларанта ФОП ОСОБА_1 з метою декларування товарів на митний пост Львівської митниці подано митні декларації, що відповідно до положень статті 264 Митного кодексу України зареєстровані за №23UA00U6, №23UA61U2, №23UA24U5, №23UA44U5. Зокрема, товарами, що декларувалися були: товар №1 «Акумулятори електричні, свинцеві, Акумулятор VOLT POLSKA AGM 12V 65 Ah VRLA. 6AKUXAG065 10 шт. Торговельна марка - VOLT POLSKA, Акумулятор Volt Polska AGM OPTI 12V 7 AH VRLA арт. 6AKUV007AG.- 5 шт., Акумулятор VOLT POLSKA AGM OPTI 12V 9 Ah VRLA. 6AKUV009AG 10 шт, Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 12V 55 AH VRLA арт. 6AKUAGM055 - 10 шт; Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 6V 10 AH VRLA арт. 6AKAAGM610 10 шт. Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 6V 5 AH VRLA арт. 6AKAAGM605 5 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR 12V 220 AH арт. 6AKXDEEP20 10 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR арт. 6A KXDEEP20 4 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR 12V 260 AH арт. 6AKXDEEP26 4 шт. .; Акумулятор Volt Polska GEL VPRO PREMIUM 12 V 220 AH VRLA . 6AKUGEL220 10 шт» .; Акумулятор Volt Polska Polska GEL VPRO PREMIUM 12V 220 AH арт. 6AKU GEL220 4 шт, Акумулятор Volt Polska Polska GEL VPRO PREMIUM 12V 260 AH арт. 6AKUGEL260 4 шт, Торговельна марка Volt Polska Polska.»; товар №2 «Електрогенераторні установки з поршневим двигуном з іскровим запалюванням, потужністю не більше як 7,5 кВ*А: Генератор бензиновий марки VOLT POLSKA HEX-GEN 3500, максимальна потужність 3500 ВТ; товар №3 «Акумулятори електричні свинцеві, Акумулятор VOLT POLSKA GEL VPRO PREMIUM 12V 220 AH VRLA арт. 6АKUАGEL220 4 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM OPTI 12V 10 Ah VRLA арт. 6АKUV010AG 10 шт.»; товар №4 «Акумулятори електричні, свинцеві: Акумулятор VOLT POLSKA AGM 12V 11 Ah арт. 6AKUV011AG -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA OPTI 12V 7 Ah VRLA арт. 6AKUV007AG -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA OPTI 12V 9 Ah арт. 6AKUV009AG -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 14 Ah арт. 6AKUAGM014 -20 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 20 Ah VRLA арт. 6AKUAGM020 -20 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 26 Ah VRLA арт. 6AKUAGM026 -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 26 Ah VRLA арт. 6AKUAGM026 -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 55 Ah VRLA арт. 6AKUAGM055 -8 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 6 V 10 Ah VRLA арт. 6AKAAGM610 -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA GEL PREMIUM 12V 220 Ah VRLA арт. 6AKUGEL220 -4 шт. Акумулятор VOLT POLSKA GEL PREMIUM 12V 260 Ah VRLA арт. 6AKUGEL260 -4 шт. Торговельна марка VOLT POLSKA.».

Окрім того, декларантом були заявлені та надані до митного оформлення інші документи на підставі яких товар був куплений та доставлений до митного кордону України.

Позивач зазначає, що для проведення митного оформлення товарів декларантом було подано такі товаросупровідні документи:

щодо товару №1: рахунок-фактура №FE23180 від 30.08.2023; рахунок-фактура №FE23181 від 30.08.2023; рахунок-фактура №FE23185 від 01.09.2023; рахунок-фактура №FE23180 від 01.09.2023; пакувальний лист 4 шт.; автотранспортна накладна від 12.09.2023; декларація про проходження товару FE23180 від 30.08.2023; декларація про проходження товару FE23181 від 30.08.2023; декларація про проходження товару FE23185 від 01.09.2023; банківський платіжний документ від 04.09.2023; калькуляція транспортних витрат; копія експортної митної декларації №23PL301010E1266028 від 12.09.2023;

щодо товару №2: пакувальний лист (4 шт.) від 04.10.2023-05.10.2023; рахунок-фактура №FE23206 від 04.10.2023; рахунок-фактура №FE23207 від 05.10.2023; рахунок-фактура №FE23205 від 04.10.2023; автотранспортна накладна від 09.10.2023; декларація про походження товару від 05.10.2023; калькуляція транспортних витрат від 10.10.2023; зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера; експортна митна декларація 23PL301010E1424613; картка обліку АТЗ;

щодо товару №3: пакувальний лист від 14.09.2023; рахунок-фактура №FE23189 від 14.09.2023; декларація про походження товару від 14.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №230915/002302763 від 15.09.2023; калькуляція транспортних витрат від 27.09.2023; зовнішньоекономічний контракт №02/23 від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера; картка обліку АТЗЗ №ПТ00026596 від 27.09.2023; лист про помилку від відправника; копія митної декларації країни відправлення №23PL301010E1350027 від 26.09.2023;

щодо товару №4: пакувальний лист №FE23190 від 14.09.2023; пакувальний лист №FE23191 від 18.09.2023; пакувальний лист №FE23192 від 18.09.2023; пакувальний лист №FE23194 від 20.09.2023; рахунок-фактура № FE23190 від 14.09.2023; рахунок-фактура №FE23191 від 18.09.2023; рахунок-фактура №FE23192 від 18.09.2023; рахунок-фактура №FE23194 від 20.09.2023; автотранспортна накладна від 22.09.2023; декларація про проходження товару № FE23190 від 14.09.2023; декларація про проходження товару №FE23191 від 18.09.2023; декларація про проходження товару №FE23192 від 18.09.2023; декларація про проходження товару №FE23194 від 20.09.2023; калькуляція транспортних витрат; зовнішньоекономічний договір від 23.09.2023; договір про надання послуг митного брокера від 12.04.2022; картка обліку АТЗ ПТ000265884 від 25.09.2023; експортна митна декларація №23PPL301010E1329530.

Проте, Львівська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100568/2 від 14.09.2023, №UA209000/2023/400245/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/400239/2 від 28.09.2023, №UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023.

У графі № 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості Львівська митниця зазначає, що митна вартість товарів, що ввозяться в адресу ТзОВ «ЛУНАР ТРЕЙД» не може бути визнано за основним методом адже подані документи містять ряд розбіжностей.

З усіма сумнівами та твердженнями митного органу у графі №33 рішень про коригування митної вартості позивач не погоджується та вважає, що Львівська митниця не врахувала належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи, прийнявши протиправні рішення про коригування митної вартості товарів, тому просить рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100568/2 від 14.09.2023, №UA209000/2023/400245/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/400239/2 від 28.09.2023, №UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023 скасувати.

Ухвалою суду від 04.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.76).

У відзиві на позовну заяву представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних рішень. В обґрунтування своєї позиції вказала, що встановлено, що митна вартість товарів на рівні заявленому декларантом не підтверджується, поданими до митного оформлення документами, оскільки вони містять розбіжності.

Так, щодо товару №1 зазначає, що під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах та виявлено наступні розбіжності:

згідно інформації яка міститься у гр. 5 CMR від 12.09.2023 б/н з партією вантажу слідував документ №FE23172, даний документ декларантом не надано митному органу, що унеможливлює перевірку повноти нарахування митної вартості товару;

калькуляція транспортних витрат має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що калькуляція б/н від 13.09.2023 не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину;

відповідно до вимог п. 2.3 зовнішньоекономічної угоди від 23.02.2023 № 02/23 встановлено, що розмір окремої партії товару визначається сторонами угоди шляхом письмового погодження, проте даний документ митному органу декларантом не надано, що є невиконання вимог контракту та ускладнює перевірку правильності визначення фактурної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом надано банківський платіжний документ. Інших документів враховуючі ті які мають спростувати попередньо виявлені розбіжності декларантом не надано.

Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 1 слугувала: МД UA 100390/2023/710622 від 07.08.2023 де вартість такого товару становить 4,93 USD/ кг.; - товару № 5 слугувала: МД UA 1209140/2023/023542 від 25.08.2023, де вартість такого товару становить 7,72 USD/кг

Щодо товару №2 виявлено такі розбіжності:

у наданих до митного оформлення платіжних документах міститься загальне посилання на контракт, без зазначення реквізитів рахунку, платіж неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою;

у гр.22 ЦМР відсутня печатка відправника;

у ЦМР зазначене місце розвантаження товару - Ровенці, проте, у калькуляції на перевезення кінцевий пункт маршруту заявлено як Малехів (Угринів - Малехів). Відсутність точних даних щодо маршруту перевезення унеможливлює перевірку розміру витрат понесених покупцем на перевезення вантажу, а отже, здійснення перевірки всіх витрат, які передбачені ст.58 МКУ у повному обсязі;

для підтвердження витрат на транспортування даної партії товару декларантом надана калькуляція. Такий документ має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що надана калькуляція не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину.

Декларантом додатково надано: платіжні документи на оплату товару (у розділі призначення платежу міститься загальне посилання на контракт, ідентифікувати із конкретною поставкою неможливо), однак надані документи не усувають та не роз`яснюють наявні розбіжності.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД UA 403020/23/10728 від 17.07.23 - де рівень митної вартості становить - 6,21 дол. США/кг.

Подані документи щодо товару №3 містять такі розбіжності:

у наданих до митного оформлення платіжних документах міститься загальне посилання на контракт, без зазначення реквізитів рахунку, платіж неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою;

у гр.22та ЦМР відсутня печатка перевізника (наявний штам відмінний від того, який проствлений у інвойсі та контракті), у гр.23 відсутній підпис перевізника;

у ЦМР зазначене місце розвантаження товару- Ровенці, проте, у калькуляції на перевезення кінцевий пункт маршруту заявлено як Малехів (Угринів до Малехів-Луцьк);

у калькуляції перевезення зазначено загальний маршрут Okszow-Kolonia-Ягодин, проте розбивка надається на Okszow-Kolonia - Угринів. Зазначене унеможливлює перевірку правильності розрахунку транспортних витрат;

відповідно до умов контракту (п. 4.6) термін та спосіб оплати партії товару зазначається у інвойсах. Відповідно у інвойсі FE23189 від 14.09.2023 зазначено: оплата товару шляхом переказу в термін до 21.09.2023, станом на день подання МД (28.09.23) розрахунки за партію товару повинні бути завершені. Проте, документи щодо оплати за партію товару до митного оформлення не надано.

Декларантом додатково надано: лист про помилку від відправника товарів; платіжні документи на оплату товару (сума платежу не відповідає сумі інвойсу, у розділі «призначення платежу» міститься загальне посилання на контракт); повідомлення митному органу; рахунок на попередні поставки.

Інші документи дублюють надані при митному оформленні. Надані документи не усувають та не роз`яснюють наявні розбіжності.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД № UA209230/2023/72865 від 07.07.23, де рівень митної вартості становить -4,93 дол. США за кг.

Щодо товару №4 під час здійснення митного контролю у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах та виявлено наступні розбіжності:

для підтвердження витрат на транспортування даної партії товару декларантом надана калькуляція. Такий документ має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що надана калькуляція не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину;

згідно калькуляції про транспортні витрати місцем завантаження товару у Польщі є місто Okszow-Kolonia проте, згідно гр.4 CMR місцем завантаження зазначено м.Sopot. Відстань між цими містами складає 670 км. Отже документи які подані на підтвердження витрат (складових митної вартості) не піддаються обчисленню. Таким чином порушено вимог положень частини 21 статті 58 Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом;

у ЦМР гр. 16 та 23 відсутні відомості щодо перевізника;

у комерційному інвойсі міститься інформація щодо терміну здійснення оплати за партію товару до 21.09.2023. Станом на дату подання МД -25.09.2023 платіжні документи до митного оформлення не надано.

На вимогу декларантом надано: документи щодо здійснення оплати за товар SWIFT, суми яких (25083pln +26970 pln) не відповідають сумі інвойсу - 61089 pln. У розділі призначення платежу міститься загальне посилання на контракт. Ідентифікувати платіж із даною партією товару неможливо. документів, які пояснюють виявлені розбіжності не надано; - платіжну інструкцію від 18.09.2023 на суму - 30199 pln. Призначення платежу - попередня оплата за контрактом 02/23 від 23.02.2023 (відповідно до змісту листа про помилку-дана партія товару постачається на умовах після оплати); документ із заголовком «інвойс на майбутню поставку» від 14.09.2023; - лист про помилку щодо умов оплати.

Інших документів, враховуючі ті які мають спростувати попередньо виявлені розбіжності, декларантом не надано. Джерелом інформації для коригування митної вартості: - товару № 1 слугувала: МД UA 100390/2023/710622 від 07.08.2023 де вартість такого товару становить 4,93 USD/ кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Представник позивача зазначає, що в усіх вищезазначених платіжних документах в гр. 70 «Призначення платежу» відсутні реквізити документу, на підставі якого здійснюється оплата за товар, а міститься лише загальне посилання на контракт № 02/23 від 23.02.2023. Це, в свою чергу, унеможливлює ідентифікувати документи з даними поставками товарів. Наголошує, що надані платіжні документи при винесенні рішення № UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023 на загальну суму 61 089 PLN (260970,00 + 25083,00) не відповідають загальній сумі наданих до митного оформлення рахунків-фактур № FE23190, № FE23191, № FE23192, № FE23194. Відтак, загальна сума зазначених рахунків становить 52 053 PLN. Отже, у зв`язку з відсутністю у банківських платіжних документах посилань на рахунки-фактури (інвойси), по яким здійснювались поставки подані банківські платіжні документи неможливо пов`язати з даними поставками.

Крім того, вказує, що відповідно до п. 4.3 контракту № 02/23 від 23.02.2023 умови поставки товару є FCA або за взаємною домовленістю визначені в фактурах/інвойсах. Відповідно до Інкотермс термін FCA означає, що продавець доставить вантаж, який прошов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Слід зазначити, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання зі завантаження і розвантаження товару у даному місці. Відтак, при винесені рішення № UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023 до митного оформлення надано калькуляцію транспортних витрат від 23.09.2023, в якій зазначені витрати по маршруту від міста Orly, Chelm, Okszow-Kolonia. Проте, в наданій ЦМР гр. 4 місце завантаження зазначено м. Sopot. Окрім того, кінцевий пункт перевезення на території України неможливо встановити, оскільки в наданих калькуляціях зазначені інші міста, ніж ті, що зазначені в наданих ЦМР.

Таким чином, вважає, що спірні рішення про коригування митної вартості товарів прийнято правомірно та просила у задоволенні позову відмовити (а.с.80-206).

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 23.02.2023 між ТзОВ «Лунар Трейд» (покупець) та компанією експортером «VOLT POLSKA SP.Z.O.O» (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №02/23 відповідно до умов якого продавець зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки покупцеві продукцію, а саме: продукцію (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму, згідно з умовами договору. Загальна кількість товару, що підлягає поставці, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура) за видами, марками, моделями, типами, розмірами визначаються за згодою сторін, попередньо до поставки товару покупцю та вказуються у інвойсах. Періодичність та строки поставки, розміри кожної окремої партії товару визначаються сторонами заздалегідь, шляхом взаємного письмового погодження (п.2.1.-2.3.). Валютою договору являється польський злотий (п.3.1.). Доставка товарів здійснюється партіями відповідно з замовленням покупця, відправленим продавцю. Комерційний рахунок буде містити: дані сторін, торгівельну назву куплених товарі, кількість, ціну за одиницю товару і загальну вартість доставлених товарів. Товар буде поставлятися автомобільним транспортом за рахунок покупця на умовах FCA або за взаємною домовленістю, конкретні умови поставки будуть визначені в фактурах/інвойсах. Покупець оплачує товари в валюті PLN (польський злотий) шляхом банківського переказу на рахунок продавця, вказаного в цьому договорі. Всі банківські витрати, пов`язані з перерахуванням коштів на рахунок продавця несе покупець. Умови платежів вказані в інвойсі (а.с.4.1.-4.3., 4.5.-4.6.) (а.с.60-61).

На виконання вищезазначеного контракту позивач через уповноваженого декларанта ФОП ОСОБА_1 з метою декларування товарів на митний пост Львівської митниці подано митні декларації, що відповідно до положень статті 264 Митного кодексу України зареєстровані за №23UA00U6, №23UA61U2, №23UA24U5, №23UA44U5. Зокрема, товарами, що декларувалися були: товар №1 «Акумулятори електричні, свинцеві, Акумулятор VOLT POLSKA AGM 12V 65 Ah VRLA. 6AKUXAG065 10 шт. Торговельна марка - VOLT POLSKA, Акумулятор Volt Polska AGM OPTI 12V 7 AH VRLA арт. 6AKUV007AG.- 5 шт., Акумулятор VOLT POLSKA AGM OPTI 12V 9 Ah VRLA. 6AKUV009AG 10 шт, Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 12V 55 AH VRLA арт. 6AKUAGM055 - 10 шт; Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 6V 10 AH VRLA арт. 6AKAAGM610 10 шт. Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 6V 5 AH VRLA арт. 6AKAAGM605 5 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR 12V 220 AH арт. 6AKXDEEP20 10 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR арт. 6A KXDEEP20 4 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR 12V 260 AH арт. 6AKXDEEP26 4 шт. .; Акумулятор Volt Polska GEL VPRO PREMIUM 12 V 220 AH VRLA . 6AKUGEL220 10 шт» .; Акумулятор Volt Polska Polska GEL VPRO PREMIUM 12V 220 AH арт. 6AKU GEL220 4 шт, Акумулятор Volt Polska Polska GEL VPRO PREMIUM 12V 260 AH арт. 6AKUGEL260 4 шт, Торговельна марка Volt Polska Polska.»; товар №2 «Електрогенераторні установки з поршневим двигуном з іскровим запалюванням, потужністю не більше як 7,5 кВ*А: Генератор бензиновий марки VOLT POLSKA HEX-GEN 3500, максимальна потужність 3500 ВТ; товар №3 «Акумулятори електричні свинцеві, Акумулятор VOLT POLSKA GEL VPRO PREMIUM 12V 220 AH VRLA арт. 6АKUАGEL220 4 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM OPTI 12V 10 Ah VRLA арт. 6АKUV010AG 10 шт.»; товар №4 «Акумулятори електричні, свинцеві: Акумулятор VOLT POLSKA AGM 12V 11 Ah арт. 6AKUV011AG -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA OPTI 12V 7 Ah VRLA арт. 6AKUV007AG -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA OPTI 12V 9 Ah арт. 6AKUV009AG -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 14 Ah арт. 6AKUAGM014 -20 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 20 Ah VRLA арт. 6AKUAGM020 -20 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 26 Ah VRLA арт. 6AKUAGM026 -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 26 Ah VRLA арт. 6AKUAGM026 -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 55 Ah VRLA арт. 6AKUAGM055 -8 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 6 V 10 Ah VRLA арт. 6AKAAGM610 -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA GEL PREMIUM 12V 220 Ah VRLA арт. 6AKUGEL220 -4 шт. Акумулятор VOLT POLSKA GEL PREMIUM 12V 260 Ah VRLA арт. 6AKUGEL260 -4 шт. Торговельна марка VOLT POLSKA.».

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаних МД були подані такі документи: щодо товару №1: рахунок-фактура №FE23180 від 30.08.2023; рахунок-фактура №FE23181 від 30.08.2023; рахунок-фактура №FE23185 від 01.09.2023; рахунок-фактура №FE23180 від 01.09.2023; пакувальний лист 4 шт.; автотранспортна накладна від 12.09.2023; декларація про проходження товару FE23180 від 30.08.2023; декларація про проходження товару FE23181 від 30.08.2023; декларація про проходження товару FE23185 від 01.09.2023; банківський платіжний документ від 04.09.2023; калькуляція транспортних витрат; копія експортної митної декларації №23PL301010E1266028 від 12.09.2023;

щодо товару №2: пакувальний лист (4 шт.) від 04.10.2023-05.10.2023; рахунок-фактура №FE23206 від 04.10.2023; рахунок-фактура №FE23207 від 05.10.2023; рахунок-фактура №FE23205 від 04.10.2023; автотранспортна накладна від 09.10.2023; декларація про походження товару від 05.10.2023; калькуляція транспортних витрат від 10.10.2023; зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера; експортна митна декларація 23PL301010E1424613; картка обліку АТЗ;

щодо товару №3: пакувальний лист від 14.09.2023; рахунок-фактура №FE23189 від 14.09.2023; декларація про походження товару від 14.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №230915/002302763 від 15.09.2023; калькуляція транспортних витрат від 27.09.2023; зовнішньоекономічний контракт №02/23 від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера; картка обліку АТЗЗ №ПТ00026596 від 27.09.2023; лист про помилку від відправника; копія митної декларації країни відправлення №23PL301010E1350027 від 26.09.2023;

щодо товару №4: пакувальний лист №FE23190 від 14.09.2023; пакувальний лист №FE23191 від 18.09.2023; пакувальний лист №FE23192 від 18.09.2023; пакувальний лист №FE23194 від 20.09.2023; рахунок-фактура № FE23190 від 14.09.2023; рахунок-фактура №FE23191 від 18.09.2023; рахунок-фактура №FE23192 від 18.09.2023; рахунок-фактура №FE23194 від 20.09.2023; автотранспортна накладна від 22.09.2023; декларація про проходження товару № FE23190 від 14.09.2023; декларація про проходження товару №FE23191 від 18.09.2023; декларація про проходження товару №FE23192 від 18.09.2023; декларація про проходження товару №FE23194 від 20.09.2023; калькуляція транспортних витрат; зовнішньоекономічний договір від 23.09.2023; договір про надання послуг митного брокера від 12.04.2022; картка обліку АТЗ ПТ000265884 від 25.09.2023; експортна митна декларація №23PPL301010E1329530.

Вказана обставина не є спірною та підтверджується відзивом на позовну заяву.

З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що митна вартість товару за вказаними МД не була визнана митним органом у зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності, зокрема:

у рішенні №UA209000/2023/100568/2 від 14.09.2023 щодо товару №1 зазначено, наступні розбіжності (а.с.19):

згідно інформації яка міститься у гр. 5 CMR від 12.09.2023 б/н з партією вантажу слідував документ №FE23172, даний документ декларантом не надано митному органу, що унеможливлює перевірку повноти нарахування митної вартості товару;

калькуляція транспортних витрат має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що калькуляція б/н від 13.09.2023 не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину;

відповідно до вимог п. 2.3 зовнішньоекономічної угоди від 23.02.2023 № 02/23 встановлено, що розмір окремої партії товару визначається сторонами угоди шляхом письмового погодження, проте даний документ митному органу декларантом не надано, що є невиконання вимог контракту та ускладнює перевірку правильності визначення фактурної вартості товару.

у рішенні №UA209000/2023/400245/2 від 11.10.2023 щодо товару №2 (а.с.30):

у наданих до митного оформлення платіжних документах міститься загальне посилання на контракт, без зазначення реквізитів рахунку, платіж неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою;

у гр.22 ЦМР відсутня печатка відправника;

у ЦМР зазначене місце розвантаження товару - Ровенці, проте, у калькуляції на перевезення кінцевий пункт маршруту заявлено як Малехів (Угринів - Малехів). Відсутність точних даних щодо маршруту перевезення унеможливлює перевірку розміру витрат понесених покупцем на перевезення вантажу, а отже, здійснення перевірки всіх витрат, які передбачені ст.58 МКУ у повному обсязі;

для підтвердження витрат на транспортування даної партії товару декларантом надана калькуляція. Такий документ має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що надана калькуляція не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину.

у рішенні №UA209000/2023/400239/2 від 28.09.2023 щодо товару №3 (а.с.40 зворот):

у наданих до митного оформлення платіжних документах міститься загальне посилання на контракт, без зазначення реквізитів рахунку, платіж неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою;

у гр.22та ЦМР відсутня печатка перевізника (наявний штам відмінний від того, який проствлений у інвойсі та контракті), у гр.23 відсутній підпис перевізника;

у ЦМР зазначене місце розвантаження товару- Ровенці, проте, у калькуляції на перевезення кінцевий пункт маршруту заявлено як Малехів (Угринів до Малехів-Луцьк);

у калькуляції перевезення зазначено загальний маршрут Okszow-Kolonia-Ягодин, проте розбивка надається на Okszow-Kolonia - Угринів. Зазначене унеможливлює перевірку правильності розрахунку транспортних витрат;

відповідно до умов контракту (п. 4.6) термін та спосіб оплати партії товару зазначається у інвойсах. Відповідно у інвойсі FE23189 від 14.09.2023 зазначено: оплата товару шляхом переказу в термін до 21.09.2023, станом на день подання МД (28.09.23) розрахунки за партію товару повинні бути завершені. Проте, документи щодо оплати за партію товару до митного оформлення не надано.

у рішенні №UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023 щодо товару №4 (а.с.48):

для підтвердження витрат на транспортування даної партії товару декларантом надана калькуляція. Такий документ має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що надана калькуляція не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину;

згідно калькуляції про транспортні витрати місцем завантаження товару у Польщі є місто Okszow-Kolonia проте, згідно гр.4 CMR місцем завантаження зазначено м.Sopot. Відстань між цими містами складає 670 км. Отже документи які подані на підтвердження витрат (складових митної вартості) не піддаються обчисленню. Таким чином порушено вимог положень частини 21 статті 58 Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом;

у ЦМР гр. 16 та 23 відсутні відомості щодо перевізника;

у комерційному інвойсі міститься інформація щодо терміну здійснення оплати за партію товару до 21.09.2023. Станом на дату подання МД -25.09.2023 платіжні документи до митного оформлення не надано.

В зв`язку із наявністю розбіжностей та відповідно до частин другої, третьої статті 53 МК України у вказаних випадках митного оформлення декларанту була надіслана вимога про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, зокрема:

щодо товару №1: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини

щодо товару №2: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційих послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат. якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Відповідно до ч. 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі неподання документів зазначених у ч. 2 статті 53 Митного кодексу України, декларанту виставлена вимога протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи : - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

щодо товару №3: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно- експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційих послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

щодо товару №4: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, а саме: договір про надання транспортно-експедиційних послуг, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційих послуг, акти виконаних робіт, калькуляцію транспортних витрат. якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на повідомлення митного органу про надання додаткових документів, декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів листом від 11.10.2023 було повідомлено, що товари, ввезені за рахунками-фактурами №FЕ23205, №FЕ23206, №FЕ23207, ввозяться в адресу ТзОВ «ЛУНАР ТРЕЙД» від компанії-експортера «VOLT POLSKA SP.Z.O.O» на підставі укладеного зовнішньоекономічного контракту №02/23 від 23.02.2023 «FCA» згідно правил «Інкотермс-2010». Вказує, що згідно умов «FCA» відповідальність з вантажовідправника знімається у момент передачі товару перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності мита повинен оплатити продавець, а витрати на доставку та митне оформлення для імпорту залишається на покупцеві. Зазначено, що вибір місця постачання вплине на зобов`язання із завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе. З приводу страхових документів, то оскільки страхування не проводилось, надавати будь-які документи не було необхідності. Усі необхідні документи, котрі б підтверджували понесені витрати на транспортування подавались при митному оформлення. До митного оформлення долучено документи, котрі в повній мірі підтверджували витрати на транспортування.

Зі сторони ТзОВ «Лунар Трейд» зобов`язання перед експортером виконано у повному обсязі. Крім того просив Львівську митницю врахувати що до митного оформлення долучено лист від експортера про зміну умов оплати, згідно листа від 04 жовтня 2023 року при ввезенні за рахунками-фактурами № FE23205, № FE23206, № FE23207 товару мають місце умови «післяоплати». Таким чином товариством дотримано усі вимоги контракту та зовнішньоекономічної операції загалом. Окрім того, до митного оформлення долучено експорту митну декларацію, згідно з якою і відправник-експортер і власне отримувач товару кореспондуються із відомостями вказаними і в рахунку-фактурі і в інших товаросупровідних документах. Вартість товару згідно експортної митної декларації кореспондується із тією, що заявлена до митного оформлення (а.с.39-40).

З листа позивача до Львівської митниці від 27.09.2023 про надання додаткових пояснень та документів по інвойсу №FE23189 вбачаються ті самі пояснення щодо умов поставки «FCA» згідно правил «Інкотермс-2010». Крім того, зазначено, що оплату товару, ввезеного за рахунком-фактурою №FE23189, підтверджено платіжним документом «протокол з клієнт банку AT «КРЕДОБАНК» від 15.08.2023, сплачена сума 25 083,00 польських злотих є підтвердженням оплати за двома рахунками-фактурами №FE23189 та №FE23189 (21163+3920).

Документ (платіжні інструкції Банку) підписуються електронно-цифровим підписом, тому в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила такого електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Крім того зауважує, що до митного оформлення долучено лист від експортера про зміну умов оплати, згідно листа від 14.09.2023 при ввезенні за рахункам-фактурою № FE23189, товару мають місце умови «післяоплати». Таким чином, ТзОВ «Лунар Трейд» дотримано усі вимоги контракту та зовнішньоекономічної операції загалом. Окрім того, до митного оформлення долучено експорту митну декларацію, згідно з якою і відправник-експортер і власне отримувач товару кореспондуються із відомостями вказаними і в рахунку-фактурі і в інших товаросупровідних документах. Вартість товару згідно експортної декларації кореспондується з тією, що заявлена до митного оформлення (а.с.46 зворот-47).

З листа позивача до Львівської митниці від 14.09.2023 про надання додаткових пояснень та документів по інвойсах №FE23180, №FE23181 та №FE23185 вбачаються ті самі пояснення щодо умов поставки «FCA» згідно правил «Інкотермс-2010». Крім того, зазначено, що зобов`язання позивача перед експортером виконано в повному обсязі, оскільки це підтверджено протоколами клієнт-банкінгу. У графі №70 «призначення платежу» міститься посилання на договір №02/23. Сплачена сума узгоджується з тією, що вказано у всіх товаросупровідних документах та заявлена до митного оформлення. Разом з тим, платіжні інструкції банку підписуються цифровим підписом, тому в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила такого електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Крім того зауважує, що до 30.08.2023 при ввезенні за рахунками-фактурами №FE23180 та №FE23181, товару мають місце умови «післяоплати». Згідно листа від 01.09.2023 при ввезені товару за рахунком-фактурою №№FE23185 мають місце умови «післяоплата» (а.с.63-64).

Для підтвердження витрат на транспортування зі сторони ТзОВ «Лунар Трейд» до митного оформлення було подано калькуляцію транспортних витрат по кожній з поставок окремо (а.с.124 зворот, 152, 180, 203). Заявлена вартість перевезення співмірна із напрямком руху.

Не дивлячись на подані пояснення та додаткові документи, графі 30, 33 прийнятих Львівською митницею рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100568/2 від 14.09.2023, №UA209000/2023/400245/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/400239/2 від 28.09.2023, №UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023 вбачається, що документи, подані до митного оформлення, містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості. Декларанту надіслано вимогу відповідно до частини другої, третьої статті 53 МК України про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, заявлену митну вартість не визнано. Проведено консультації з декларантом згідно із статтею 57 МК України. Застосовано резервний метод (стаття 64 МК України).

Митну вартість визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме:

товар №1 по МД №UA100390/2023/710622 від 07.08.2023 де вартість такого товару становить 4,93 USD/ кг.; товару № 5 слугувала: МД UA 1209140/2023/023542 від 25.08.2023, де вартість такого товару становить 7,72 USD/кг;

товар №2 по МД UA 403020/23/10728 від 17.07.23 де рівень митної вартості становить - 6,21 дол. США/кг;

товар №3 по МД №UA209230/2023/72865 від 07.07.23, де рівень митної вартості становить -4,93 дол. США за кг;

товар №4 по МД №UA100390/2023/710622 від 07.08.2023 де вартість такого товару по товару № 1 становить 4,93 USD/ кг.

Враховуючи вищевикладені причини та положення частини 6 статті 54, статті 256 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI, Волинською митницею було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/002349 (а.с.20), №UA209140/2023/000798 (а.с.31), №UA20923140/2023/000756 (а.с.41 зворот 42), №UA209140/2023/000747 (а.с.49).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із частинами першою третьою статті 52 цього ж Кодексу заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких митний орган вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

Як передбачено частинами другою третьою статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частинами першою третьою статті 54 вказаного Кодексу визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митного органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно з частинами першою, другою статті 57 вказаного Кодексу передбачено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

На думку суду, виходячи із встановлених обставин справи та досліджених доказів, відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, з огляду на таке.

Судом встановлено, що як до митного оформлення, так і до суду позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема:

щодо товару №1: рахунок-фактура №FE23180 від 30.08.2023; рахунок-фактура №FE23181 від 30.08.2023; рахунок-фактура №FE23185 від 01.09.2023; рахунок-фактура №FE23180 від 01.09.2023; пакувальний лист 4 шт.; автотранспортна накладна від 12.09.2023; декларація про проходження товару FE23180 від 30.08.2023; декларація про проходження товару FE23181 від 30.08.2023; декларація про проходження товару FE23185 від 01.09.2023; банківський платіжний документ від 04.09.2023; калькуляція транспортних витрат; копія експортної митної декларації №23PL301010E1266028 від 12.09.2023;

щодо товару №2: пакувальний лист (4 шт.) від 04.10.2023-05.10.2023; рахунок-фактура №FE23206 від 04.10.2023; рахунок-фактура №FE23207 від 05.10.2023; рахунок-фактура №FE23205 від 04.10.2023; автотранспортна накладна від 09.10.2023; декларація про походження товару від 05.10.2023; калькуляція транспортних витрат від 10.10.2023; зовнішньоекономічний контракт від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера; експортна митна декларація 23PL301010E1424613; картка обліку АТЗ;

щодо товару №3: пакувальний лист від 14.09.2023; рахунок-фактура №FE23189 від 14.09.2023; декларація про походження товару від 14.09.2023; банківський платіжний документ, що стосується товару №230915/002302763 від 15.09.2023; калькуляція транспортних витрат від 27.09.2023; зовнішньоекономічний контракт №02/23 від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера; картка обліку АТЗЗ №ПТ00026596 від 27.09.2023; лист про помилку від відправника; копія митної декларації країни відправлення №23PL301010E1350027 від 26.09.2023;

щодо товару №4: пакувальний лист №FE23190 від 14.09.2023; пакувальний лист №FE23191 від 18.09.2023; пакувальний лист №FE23192 від 18.09.2023; пакувальний лист №FE23194 від 20.09.2023; рахунок-фактура № FE23190 від 14.09.2023; рахунок-фактура №FE23191 від 18.09.2023; рахунок-фактура №FE23192 від 18.09.2023; рахунок-фактура №FE23194 від 20.09.2023; автотранспортна накладна від 22.09.2023; декларація про проходження товару № FE23190 від 14.09.2023; декларація про проходження товару №FE23191 від 18.09.2023; декларація про проходження товару №FE23192 від 18.09.2023; декларація про проходження товару №FE23194 від 20.09.2023; калькуляція транспортних витрат; зовнішньоекономічний договір від 23.09.2023; договір про надання послуг митного брокера від 12.04.2022; картка обліку АТЗ ПТ000265884 від 25.09.2023; експортна митна декларація №23PPL301010E1329530.

З огляду на те, що положення контракту №02/23 від 23.02.2023 надає можливість поставляти товар партіями, то товар №1 охоплює в собі ввезення товарів за рахунками-фактурами №FE23180 від 30.08.2023, №FE23181 від 30.08.2023, №FE23185 від 01.09.2023 (а.с.24-27); товар №2 охоплює в собі ввезення товарів за рахунком-фактурою №FE23205 від 04.10.2023, №FE23206 від 04.10.2023, №FE23207 від 05.10.2023 (а.с.34-37); товар №3 охоплює в собі ввезення товарів за рахунком-фактурою №FE23189 (а.с.45); товар №4 охоплює в собі ввезення товарів за рахунком-фактурою №FE23190 від 14.09.2023, №FE23191 від 18.09.2023, №FE23192 від 18.09.2023, №FE23194 від 20.09.2023 (а.с.53-57).

Зі сторони ТзОВ «Лунар Трейд» зобов`язання перед експортером виконано у повному обсязі.

Оскільки у виставлених експортером рахунках-фактурах було вказано невірні умови оплати, то додатково задля уникнення всякого роду неузгодженостей у товаросупровідних документах компанією «VOLT POLSKA SP.Z.O.O». було сформовано лист про зміну умов оплати на «післяоплату»

Листи від експортера надавались митному органу до митного оформлення.

Виконання ТзОВ «Лунар Трейд» зобов`язань підтверджують надані платіжні документи, а саме платіжні інструкції у призначенні платежу яких міститься посилання на укладений між сторонами контракт №02/23 від 23.02.2023 та сплачені суми кореспондуються із сумами зазначеними у рахунках-фактурах (а.с.124, 150, 167 зворот-168, 202 зворот)

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірних товарів, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

Суд також звертає увагу, що в порядку частини третьої статті 53, пункту 2 частини п`ятої статті 54 МК України відповідач має право запитувати від декларанта лише ті документи, які необхідні для підтвердження заявленої митної вартості.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 (справа №540/2605/18), від 06.05.2020 (справа №140/1713/19), від 21.10.2021 (справа №420/4820/19).

В оскаржуваному рішенні відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності у поданих декларантом документах впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що розбіжності, про які зазначено у рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: товару №1 «Акумулятори електричні, свинцеві, Акумулятор VOLT POLSKA AGM 12V 65 Ah VRLA. 6AKUXAG065 10 шт. Торговельна марка - VOLT POLSKA, Акумулятор Volt Polska AGM OPTI 12V 7 AH VRLA арт. 6AKUV007AG.- 5 шт., Акумулятор VOLT POLSKA AGM OPTI 12V 9 Ah VRLA. 6AKUV009AG 10 шт, Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 12V 55 AH VRLA арт. 6AKUAGM055 - 10 шт; Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 6V 10 AH VRLA арт. 6AKAAGM610 10 шт. Акумулятор Volt Polska AGM VPRO 6V 5 AH VRLA арт. 6AKAAGM605 5 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR 12V 220 AH арт. 6AKXDEEP20 10 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR арт. 6A KXDEEP20 4 шт.; Акумулятор Volt Polska DEEP CYCLE VPRO SOLAR 12V 260 AH арт. 6AKXDEEP26 4 шт. .; Акумулятор Volt Polska GEL VPRO PREMIUM 12 V 220 AH VRLA . 6AKUGEL220 10 шт» .; Акумулятор Volt Polska Polska GEL VPRO PREMIUM 12V 220 AH арт. 6AKU GEL220 4 шт, Акумулятор Volt Polska Polska GEL VPRO PREMIUM 12V 260 AH арт. 6AKUGEL260 4 шт, Торговельна марка Volt Polska Polska.»; товару №2 «Електрогенераторні установки з поршневим двигуном з іскровим запалюванням, потужністю не більше як 7,5 кВ*А: Генератор бензиновий марки VOLT POLSKA HEX-GEN 3500, максимальна потужність 3500 ВТ; товару №3 «Акумулятори електричні свинцеві, Акумулятор VOLT POLSKA GEL VPRO PREMIUM 12V 220 AH VRLA арт. 6АKUАGEL220 4 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM OPTI 12V 10 Ah VRLA арт. 6АKUV010AG 10 шт.»; товару №4 «Акумулятори електричні, свинцеві: Акумулятор VOLT POLSKA AGM 12V 11 Ah арт. 6AKUV011AG -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA OPTI 12V 7 Ah VRLA арт. 6AKUV007AG -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA OPTI 12V 9 Ah арт. 6AKUV009AG -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 14 Ah арт. 6AKUAGM014 -20 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 20 Ah VRLA арт. 6AKUAGM020 -20 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 26 Ah VRLA арт. 6AKUAGM026 -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 26 Ah VRLA арт. 6AKUAGM026 -10 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 12V 55 Ah VRLA арт. 6AKUAGM055 -8 шт. Акумулятор VOLT POLSKA AGM VPRO 6 V 10 Ah VRLA арт. 6AKAAGM610 -5 шт. Акумулятор VOLT POLSKA GEL PREMIUM 12V 220 Ah VRLA арт. 6AKUGEL220 -4 шт. Акумулятор VOLT POLSKA GEL PREMIUM 12V 260 Ah VRLA арт. 6AKUGEL260 -4 шт. Торговельна марка VOLT POLSKA.».

Як уже було зазначено судом, декларантом до кожної митної декларації були надані рахунки-фактури (інвойси), які є доказом здійснення операцій купівлі-продажу товарів, належать до групи документів, що є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

При цьому позиція відповідача полягає у тому, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності:

щодо товару №1:

згідно інформації яка міститься у гр. 5 CMR від 12.09.2023 б/н з партією вантажу слідував документ №FE23172, даний документ декларантом не надано митному органу, що унеможливлює перевірку повноти нарахування митної вартості товару;

калькуляція транспортних витрат має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що калькуляція б/н від 13.09.2023 не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину;

відповідно до вимог п. 2.3 зовнішньоекономічної угоди від 23.02.2023 № 02/23 встановлено, що розмір окремої партії товару визначається сторонами угоди шляхом письмового погодження, проте даний документ митному органу декларантом не надано, що є невиконання вимог контракту та ускладнює перевірку правильності визначення фактурної вартості товару;

щодо товару №2:

у наданих до митного оформлення платіжних документах міститься загальне посилання на контракт, без зазначення реквізитів рахунку, платіж неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою;

у гр.22 ЦМР відсутня печатка відправника;

у ЦМР зазначене місце розвантаження товару - Ровенці, проте, у калькуляції на перевезення кінцевий пункт маршруту заявлено як Малехів (Угринів - Малехів). Відсутність точних даних щодо маршруту перевезення унеможливлює перевірку розміру витрат понесених покупцем на перевезення вантажу, а отже, здійснення перевірки всіх витрат, які передбачені ст.58 МКУ у повному обсязі;

для підтвердження витрат на транспортування даної партії товару декларантом надана калькуляція. Такий документ має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що надана калькуляція не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину;

щодо товару №3:

у наданих до митного оформлення платіжних документах міститься загальне посилання на контракт, без зазначення реквізитів рахунку, платіж неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою;

у гр.22та ЦМР відсутня печатка перевізника (наявний штам відмінний від того, який проствлений у інвойсі та контракті), у гр.23 відсутній підпис перевізника;

у ЦМР зазначене місце розвантаження товару- Ровенці, проте, у калькуляції на перевезення кінцевий пункт маршруту заявлено як Малехів (Угринів до Малехів-Луцьк);

у калькуляції перевезення зазначено загальний маршрут Okszow-Kolonia-Ягодин, проте розбивка надається на Okszow-Kolonia - Угринів. Зазначене унеможливлює перевірку правильності розрахунку транспортних витрат;

відповідно до умов контракту (п. 4.6) термін та спосіб оплати партії товару зазначається у інвойсах. Відповідно у інвойсі FE23189 від 14.09.2023 зазначено: оплата товару шляхом переказу в термін до 21.09.2023, станом на день подання МД (28.09.23) розрахунки за партію товару повинні бути завершені. Проте, документи щодо оплати за партію товару до митного оформлення не надано;

щодо товару №4:

для підтвердження витрат на транспортування даної партії товару декларантом надана калькуляція. Такий документ має містити відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Подані документи для підтвердження витрат на транспортування, повинні підтверджуватись даними бухгалтерського обліку. Проте така інформація відсутня. Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Тобто, очевидним є факт, що надана калькуляція не містить повних відомостей щодо вартості перевезення до перетину кордону України та після його перетину;

згідно калькуляції про транспортні витрати місцем завантаження товару у Польщі є місто Okszow-Kolonia проте, згідно гр.4 CMR місцем завантаження зазначено м.Sopot. Відстань між цими містами складає 670 км. Отже документи які подані на підтвердження витрат (складових митної вартості) не піддаються обчисленню. Таким чином порушено вимог положень частини 21 статті 58 Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом;

у ЦМР гр. 16 та 23 відсутні відомості щодо перевізника;

у комерційному інвойсі міститься інформація щодо терміну здійснення оплати за партію товару до 21.09.2023. Станом на дату подання МД -25.09.2023 платіжні документи до митного оформлення не надано.

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом.

Щодо посилання митниці, щодо того, що згідно інформації яка міститься у гр. 5 CMR від 12.09.2023 б/н з партією вантажу слідував документ №FE23172, даний документ декларантом не надано митному органу, що унеможливлює перевірку повноти нарахування митної вартості товару, суд зазначає, що товар №1 було ввезено згідно інвойсів №FE23180 від 30.08.2023, №FE23181 від 30.08.2023, №FE23185 від 01.09.2023 (а.с.24-27). Вартість товару №1 підтверджено платіжною інструкцією №230904/002289933 від 04.09.2023 та №230830/002286222 від 30.08.2023, у графі 70 призначення платежу міститься посилання на укладений між сторонами контракт №02/23 від 23.02.2023 (а.с.150), сума у платіжних дорученнях кореспондується з сумою у інвойсах і становить 67 152,50 польських злотих. Вказані документи були надані митному органу та повністю підтверджують митну вартість товарів.

Щодо посилання відповідача на те, що документ «Калькуляція транспортних витрат» не є належним підтверджуючим документам, що підтверджує вартість перевезення, суд враховує, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Документ «Калькуляція транспортних витрат», що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Документи, що подані для підтвердження витрат на транспортування не підтверджуються даними бухгалтерського обліку. Такі положення містяться у Правилах заповнення митних декларацій, що затверджені наказом Міністерства фінансів Україні №599 від 24.05.2012.

Як зауважує позивач, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань прослідковується, що одним з видів економічної діяльності ТзОВ «Лунар Трейд» є код КВЕД 49.41 (вантажний автомобільний транспорт). Цей клас включає: усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом: перевезення лісоматеріалів, перевезення великогабаритних вантажів, тощо.

Таким чином, при доставленні деяких поставок ТзОВ «Лунар Трейд» використовував власні транспортні засобі, відтак, звільнявся під подачі будь-яких інших документів, що підтверджують вартість транспортування, окрім як, калькуляція транспортних витрат.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі №803/718/17, які полягають у такому, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Також, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач вказує, що документи, що підтверджують транспортування не підтверджені даними бухгалтерського обліку, однак, як зазначалось вище, а саме згідно Правил заповнення митних декларацій, що затверджені наказом Міністерства фінансів Україні №599 від 24.05.2012 передбачено, що ніякі документи, що подані для підтвердження витрат на транспортування не підтверджуються даними бухгалтерського обліку.

Тому, будь-які сумніви на цій підставі не заслуговують на уваги, адже митий орган таким чином вимагає надати документи, які навіть не підтвердженні чинним законодавством України.

Також, відповідач безпідставно стверджує, що на митну вартість впилаває той факт, що місце розвантаження товару Рованці, проте у калькуляції транспортних витрат кінцевим пунктом призначення зазначено Малехів.

Так, Малехів - це митний пост, де власне проводилось митне оформлення товарів, тобто у документах на перевезення кінцевим пунктом вказано саме митні пости, куди товар прямує після перетину митного кордону. Рованці - це населений пункт, де знаходиться юридична адреса позивача. При заповненні графи автотранспортної накладної перевізник зазвичай користується інформацією з реєстрів суб`єктів господарювання, власне, де і відображається інформація про офіційно зареєстровану юридичну адресу компаній. Оцінюючи посилання митного органу на те, що в документах на перевезення зазначено розрахунок за маршрутом, проте в CMR/товаротранспортних накладних вказано пункт призначення Рованці, митне оформлення проведено на базі Львівської митниці у с. Малехів (залежно від виду поставки). До митної вартості ввезених товарів враховано транспортні витрати від точки завантаження до митного поста Малехів. Всі подальші витрати на транспортування після митного оформлення та доставлення товару з митного поста на склад в Рованцях не впливають на митне оформлення товару.

Таким чином надана позивачем калькуляція транспортних витрат підтверджує витрати по перевезенню вантажу за вказаним ним маршрутом, натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження існування сумнівів чи невідповідностей у документах, яка підтверджують вартість перевезення.

Стосовно того, що у калькуляції перевезення зазначено загальний маршрут Okszow-Kolonia-Ягодин, проте розбивка надається на Okszow-Kolonia - Угринів. Зазначене унеможливлює перевірку правильності розрахунку транспортних витрат, суд зазначає про таке.

Згідно з пунктом 5 частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Суд, відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, враховує також висновки щодо застосування норма права, викладені у постанові Верховного Суду від 07.07.2023 у справі № 803/718/17, які полягають у такому, що якщо закон не визначає доказ (докази), винятково яким (-ми) має підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими має підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таким чином калькуляція транспортних витрат від 27.09.2023 №б/н підтверджує витрати по перевезенню вантажу територією Польщі за маршрутом Okszow-Kolonia (Польща) до п/п Угринів (Україна) 2 400,00 грн. та перевезення по території України за маршрутом п/п Угринів Малехів, які склали 9 600,00 грн. (а.с.124 зворот), натомість відповідачем не надано доказів на підтвердження існування сумнівів чи невідповідностей у документах, яка підтверджують вартість перевезення.

Крім того, Львівська митниця в оскаржуваних рішеннях вказує, що відповідно до вимог п. 2.3 зовнішньоекономічної угоди від 23.02.2023 № 02/23 встановлено, що розмір окремої партії товару визначається сторонами угоди шляхом письмового погодження, проте даний документ митному органу декларантом не надано, що є невиконання вимог контракту та ускладнює перевірку правильності визначення фактурної вартості товару. Ненадання письмового погодження, на думку суду, жодним чином не впливає на митну вартість та не може бути покладено в обґрунтування рішення про коригування митної вартості товару, оскільки відповідно до п.2.2. контракту кількість товару, його види, марки, типи, розміри моделі, що підлягає поставці вказується в інвойсах, які були подані до митного оформлення та за ними можна повністю ідентифікувати товар.

Крім того, митний орган зазначив, що у наданих до митного оформлення платіжних документах міститься загальне посилання на контракт, без зазначення реквізитів рахунку, платіж неможливо ідентифікувати із конкретною поставкою. Суд зазначає, що пункт 4 частини другої статті 53 МК України зобов`язує декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено. Доказом оплати є банківські платіжні документи, наявні в матеріалах справи (а.с.124, 150, 167 зворот-168, 202 зворот), за якими можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу, при цьому в призначенні платежу вказано, що оплата проводиться на підставі контракту №02/23 від 23.02.2023. Відтак відсутність посилання в платіжному дорученні на конкретний інвойс ніяк не випливає на митну вартість товарів та є безсумнівним той факт, що оплата проводиться відповідно до вказаного контракту.

Щодо доводів митниці про те, що згідно МД №UA209000/2023/400245/2 у графі 22 автотранспортної накладної відсутня печатка відправника, а по МД №UA209000/2023/400239/2 у графі 22 автотранспортної накладної відсутня печатка перевізника, та у графі 23 відсутній підпис перевізника суд зазначає, що вказана обставина не впливає на розрахунок митної вартості. Відповідачем не обґрунтовано, яким чином вказані недоліки впливають на визначення митної вартості товару, враховуючи те, що позивач надав митному органу всі наявні у нього та достатні документи, необхідні для її визначення. СМR може бути джерелом відомостей про країну походження товару (частина дев`ята статті 43 МК України), про кількість вантажних місць, їх маркування, номери, зовнішній стан товарів та їх пакування (частина друга статті 191 МК України), про автотранспортний засіб комерційного призначення, що перевозить товари (частина друга статті 221 МК України). Проте, приписами МК України не передбачено, що СМR є джерелом відомостей про митну вартість товарів.

Окремі недоліки у заповненні товарно-транспортної накладної не можуть бути самостійною та достатньою підставою для відмови в митному оформленні товару за ціною контракту, якщо така підтверджена сукупністю інших доказів. Відповідач не навів жодних доказів того, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливості здійснити митне оформлене імпортованого товару за ціною договору.

Крім того, щодо твердження митного органу, що умови контракту (п.4.6.) містять відомості, що спосіб оплати визначено у інвойсах. Відповідно до поданого до митного оформлення інвойс №FE23189 вказано, що оплата до 21.09.2023. Однак на момент митного оформлення не надано документ про сплату за товар суд зазначає, що як до митного оформлення так і до суду надано листи експортера «VOLT POLSKA SP.Z.O.O» з яких слідує, що умови оплати в рахунках-фактурах вказано не правильно. Вірними вважати умови оплати «післяоплата» після виставлення рахунка-фактури №FE23180, №FE23181 (а.с.152 зворот), №FE23185 (а.с.153), №FE23190, №FE23191, №FE23192, №FE23194 (а.с.179 зворот), №FE23205, №FE23206, №FE23207 (а.с.38 зворот, 64 зворот), №FE23189 (а.с.127 зворот). Крім того, митному органу було надано лист-пояснення з якого слідує, що оплата товару, ввезеного за рахунком-фактурою №FE23189, підтверджено платіжним документом «протокол з клієнт банку AT «КРЕДОБАНК» від 15.08.2023, сплачена сума 25 083,00 польських злотих є підтвердженням оплати за двома рахунками-фактурами №FE23189 та №FE23189 (21163+3920). Аналогічно листом поясненням, що надавався митному органу підтверджено інформацію щодо здійснення оплати згідно інвойсів №FE23180, №FE23181 та №FE23185, що підтверджено протоколами клієнт-банкінгу. У графі №70 «призначення платежу» міститься посилання на договір №02/23. Сплачена сума узгоджується з тією, що вказана у всіх товаросупровідних документах та заявлена до митного оформлення.

Суд вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів заявлену декларантом за першим методом митну вартість спірного товару, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару чи ознаки підробки, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи містять розбіжності, у них наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари. Відтак, суд погоджується із доводами позивача про те, що декларантом було подано усі документи, що підтверджують правомірність декларування товару за основним (першим) методом, та які чітко ідентифікують придбаний товар, містять об`єктивні та достовірні дані, не містять дефектів та підтверджують числові значення, зазначені в МД, у зв`язку із чим відповідач безпідставно не визнав заявлену декларантом митну вартість та витребував додаткові документи у декларанта, а у подальшому, у зв`язку із неподанням додаткових документів, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Вказані правові висновки підтверджуються чіткою та послідовною практикою Верховного Суду, яка наведена, зокрема, у постановах від 12.03.2020 у справі №804/6243/14, від 07.05.2020 у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021 у справі №380/842/20. У цих рішеннях суду касаційної інстанції також зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

На думку суду, в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів, та суд вважає, що вказані вище розбіжності не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Суд також не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд повторює, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у спірних випадках митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірних товарів, оскільки позивач через уповноваженого декларанта надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідають вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень належить задовольнити.

Суд наголошує на тому, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Згідно з частиною сьомою статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товару, у тому числі невірно визначено митну вартість товару, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваному рішенні про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

Відповідно до змісту частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Жодних доказів щодо прийняття оскаржуваного рішення саме з названих у відзиві підстав відповідачем не надано.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Натомість, з огляду на приведені судом фактичні обставини справи, суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості та дії відповідача, які йому передували, не відповідають таким критеріям, як: використання повноваження відповідача з метою, з якою це повноваження надано; безсторонність (неупередженість), добросовісність, розсудливість з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційність, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). При цьому, зміст оскаржуваного рішення не містить всіх обов`язкових відомостей, визначених підпунктами 1-4 частини другої статті 55 МК України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факт порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, а відтак оскаржуване рішення №UA209000/2023/100568/2 від 14.09.2023, №UA209000/2023/400245/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/400239/2 від 28.09.2023, №UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023 слід визнати протиправними та скасувати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, сплачений згідно з платіжною інструкцією №934 від 27.02.2024 в сумі 2 422,40 грн (а.с.75).

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 8 000,00 грн, то суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано: договір про надання правової допомоги від 19.07.2023 (а.с.16-18), попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу №20/02-24 від 20.02.2024 (а.с.62) та ордер на надання правничої (правової допомоги) серії АС №1085311 (а.с.62 зворот).

Як передбачено пунктом 1.1. договору про надання правової допомоги Адвокатське бюро «Крючкова» бере на себе зобов`язання по наданні правничої допомоги клієнту ТзОВ «Лунар Трейд» здійснення захисту чи представництва, що включає комплекс юридичних робіт та послуг, у відповідності з умовами договору, а Клієнт зобов`язується виконувати оплату таких послуг. Пунктом 1.2. передбачено, що правнича допомога надається протягом дії договору, по мірі виникнення необхідності клієнта в їх отриманні, після надання адвокатському бюро інформації щодо суті завдання (справи, доручення) та отримання від Адвокатського бюро підтвердження про готовність приступити до виконання.

Пунктом 4.1. передбачено, що вартість послуг, що надаються погоджуються сторонами додатково в усному порядку і може підтверджуватися шляхом підписання сторонами додаткових угод та/або актів приймання-передачі наданих послуг. Якщо вартість послуг не буде погоджено, то розмір гонорару визначається адвокатським бюро на підставі діючого прайс-листа на послуги та оплачується клієнтом згідно виставленого рахунку.

З попереднього орієнтовного розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу №20/02-24 від 20.02.2024 слідує, що за надані адвокатським бюро «Крючкова» послуги в загальному розмірі 10,5 год. на суму 8 000,00 грн.

Частиною сьомою статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.

Відповідачем у відзиві було заперечено розмір суми витрат на правничу допомогу від в якому вказав, що гонорар представника позивача за надану правову допомогу з урахуванням складності справи у розмірі 8 000,00 грн. є завищеним та не відповідає критеріям обґрунтованості, розумності та співмірності.

В той же час Великою Палатою Верховного Суду вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Дана справа відноситься до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи незначну складність справи, суд вважає завищеним розмір витрат за послуги з надання правової допомоги, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заперечення відповідача щодо суми витрат на правову допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 2 422,00 грн, витрати пов`язані з надання правової допомоги у розмірі 6 000,00 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, на підставі Митного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100568/2 від 14.09.2023, №UA209000/2023/400245/2 від 11.10.2023, №UA209000/2023/400239/2 від 28.09.2023, №UA209000/2023/400234/2 від 25.09.2023.

Стягнути з Львівської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» понесені судові витрати в сумі 8 422,00 грн (вісім тисяч чотириста двадцять дві грн. 00 копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Лунар Трейд» (45606, Волинська область, Луцький район, село Рованці, вулиця Козацька, 2/4, ).

Відповідач: Львівська митниця (79000, Львівська область, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ).

Суддя А.Я. Ксензюк