Справа № 420/4295/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4295/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) з непроведення належного розрахунку з ОСОБА_1 при його звільненні 02.02.2021 року у період з 02.02.2021 року по 20.01.2024 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за шість місяців затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_1 02.02.2021 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Втім, у день звільнення позивача з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) - 02.02.2021 року останнє не виплатило йому усіх належних при звільненні сум.

З відомостей з карткового рахунку ОСОБА_1 у ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що після звільнення відповідач виплатив позивачу наступні суми у відповідні дати:

12.02.2021 року - 1326,80 грн.;

15.03.2021 року - 2741,02 грн.;

21.04.2021 року - 195,78 грн.

Отже, після звільнення ОСОБА_1 усього було виплачено 4263,60 грн., а саме:

1326,80 грн. + 2741,02 грн. + 195,78 грн. = 4263,60 грн.

Однак, під час військової служби ОСОБА_1 у певні періоди у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ) та у ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_3 ) відповідно йому невірно нараховувалася та виплачувалася заробітна плата (грошове забезпечення) та відповідно, грошова допомога на оздоровлення при наданні щорічних основних відпусток, компенсація невикористаних днів щорічної основної відпустки.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023 року у справі №420/9283/23, задоволено частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року у справі №420/9283/23, яке набрало законної сили від 24.10.2023 року, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) лише 08.11.2023 року виплачено ОСОБА_1 недоплачені при звільненні суми у розмірі 87089,05 грн., а також 20.01.2024 року виплачено недоплачені при звільненні суми у розмірі 34446,15 грн., чим проведено остаточний розрахунок при звільненні, що підтверджується відомостями з карткового рахунку позивача у ПАТ КБ «Приватбанк».

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) від 18.01.2024 року №09/478-24-Вих також підтверджено, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 проведений лише у січні 2024 року.

Таким чином, в судовому порядку встановлено, що під час звільнення позивачу були недоплачені належні йому грошові кошти, а відповідний розрахунок з ним проведений лише 20.01.2024 року.

Отже, у зв`язку із невиплатою з вини роботодавця належних звільненому працівникові - ОСОБА_1 сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) повинно виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток за шість місяців затримки розрахунку з дня звільнення позивача.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 26.02.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

11.03.2024 року за вхід.№ЕС/9872/24 надійшов відзив на позов, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 «Про особовий склад» від 29.01.2021 року за №29-ос позивача переведено для подальшого проходження військової служби до ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військово частина НОМЕР_3 ) без звільнення з військової служби у розумінні ст.26 Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) не звільняло позивача з військової служби, , а відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2021 року за №29-ос Позивача виключено зі списків особового складу управління та знято з усіх видів забезпечення по Окремому регіональному центру комплектування Державної прикордонної служби України з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Тобто, не розраховувало його за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням в розумінні статей 116, 117 КЗпП України та пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі Положення №1115/2009).

Звільнення військовослужбовців здійснюється виключно відповідно до статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі Положення №1115/2009), особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Відповідно до пункту 1 контракту (ДОДАТОК 1 Положення) про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, що укладений між уповноваженою особою Держприкордонслужби та громадянином України, позивач взяв на себе зобов`язання протягом дії цього Контракту проходити службу на посадах осіб офіцерського складу з дотриманням визначених законодавством вимог та порядку військову службу в будь-якому регіоні України на посадах, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом і основною або спорідненою спеціальністю, освітньо -кваліфікаційним рівнем підготовки та досвіду служби за фахом.

Тобто, законодавцем визначений механізм відповідно до якого здійснення остаточного розрахунку за всіма видами належного Позивачу на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням, повинен здійснювати орган Держприкордонслужби, який виключив його із списків особового складу органу Держприкордонслужби.

Отже, спору про розміри належних звільненому працівникові сум згідно статті 117 КЗпП України та згідно пункту 293 Положення № 1115/2009 між Позивачем та Відповідачем не виникало і не могло виникнути. Оскільки Відповідач не звільняв Позивача з військової служби та не розраховувало його за всіма видами належного йому на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

14.03.2024 за вхід.№ЕС/10654/24 надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача наголошено, що згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію є підставою припинення трудового договору.

ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема, з січня 2015 року по 02.02.2021 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ), з якого дійсно був переведений до ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ).

Отже, роботодавцем ОСОБА_1 з січня 2015 року по 02.02.2021 року було саме ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), а з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року - ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ).

Відповідно, в розумінні трудового законодавства ОСОБА_1 02.02.2021 року був звільнений з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) шляхом переведення до ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ). Те, що ОСОБА_1 не був звільнений з військової служби відповідно до ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не скасовує того, що він був звільнений 02.02.2021 року звільнений з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ).

Згідно з ч. 1 ст. 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Слід зазначити, що законодавство розрізняє поняття «звільнення з посади військової служби» та «звільнення з військової служби».

Так, ст. 26 Закону № 2011-ХІІ, на яку посилається відповідач, стосується саме питання звільнення з військової служби, а не звільнення з посади військової служби.

У той же час, відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 року №1115/2009 (далі - Положення), встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців з державою, зокрема включення їх до списків особового складу органів Держприкордонслужби або виключення з таких списків, присвоєння та позбавлення військових звань, пониження та поновлення у військових званнях, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку тощо, оформлюється письмовими наказами на підставі документів, види та форма яких установлюються наказом Міністерства внутрішніх справ України.

При цьому, розділом IV Положення окремо врегульовано порядок призначення на посади, звільнення з посад, зарахування у розпорядження.

Незважаючи на те, що спеціальним законодавством врегульовано основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей: правове становище осіб, які проходять військову службу у тому числі звільнення з військової служби, а також порядок та умови оплати праці (Закон №2011-XII та Положення), однак ними не врегульовано порядок виплати грошового забезпечення за час затримки розрахунку.

У своєму позові ОСОБА_1 не зазначає про те, що він звільнений з військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), а покладає в обґрунтування позовних вимог саме звільнення з посади у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ), що також повинно мати необхідність проведення з ним повного розрахунку і відповідач зобов`язаний був виплатити йому всі суми, що належать йому до виплати в день звільнення.

03.06.2024 р. за вхід.№ЕС/22513/24 надійшли додаткові пояснення відповідача, в яких зазначено, що ОСОБА_1 не звільнявся з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) і Відповідач не мав статусу власника або уповноваженого ним органу для проведення розрахунку в день звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Отже, фактичні обставини цієї справи не відповідають гіпотезі частини першої статті 117 КЗпП України, а відтак ця норма не може бути застосована до спірних правовідносин. Поширення дії вказаної норми на випадок, який має місце у цій справі, протирічило б її змісту, сфері її дії й меті запровадження.

Аналогічних висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2024 року (справа №520/1897/22), і такі висновки відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 проходив військову службу, зокрема, з січня 2015 року по 02.02.2021 року у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військовій частині НОМЕР_1 ), а з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року - у ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військовій частині НОМЕР_3 ).

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.01.2021 року №29-ОС (далі - Наказ №29-ОС) виключено зі списків особового складу управління та знято з усіх видів забезпечення по Окремому регіональному центру комплектування Державної прикордонної служби України з місцем дислокації АДРЕСА_1 полковника ОСОБА_1 , який вибуває для подальшого проходження служби на посаду начальника відділу комплектування ІНФОРМАЦІЯ_6. Зокрема, передбачено виключення зі списків особового складу управління та з видів забезпечення, з урахуванням часу та здавання справ та посади, з 02.02.2021 року.

Наказом №29-ОС передбачено виплатити ОСОБА_1 надбавку за особливості проходження служби у розмірі 35 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років з 01 по 02 лютого 2021 року, а також преміювати його у розмірі 50 відсотків посадового окладу з 01 по 01 лютого 2021 року.

У Наказі №29-ОС зазначено, що ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2021 рік не використав та матеріальна допомога на оздоровлення за 2021 рік йому також не виплачувалася.

Згідно із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України від 07.09.2022 року №360-ОС (далі - Наказ №360-ОС) виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 , начальника відділу комплектування, звільненого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.08.2022 року №927-ОС у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

Наказом №360-ОС передбачено, що вислуга років ОСОБА_1 станом на 07 вересня 2022 року становить:

календарна: 25 р. 01 м. 17 дн.

пільгова: 02 р. 11 м. 20 дн.

усього: 28 р. 01 м. 07 дн.

Згідно з Наказом №360-ОС відповідно до ч. 14 п. 3 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зі змінами та доповненнями) передбачено виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 30 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік.

У Наказі №360-ОС зазначено, що матеріальна допомога на оздоровлення за 2022 рік надавалася.

Відповідно до Наказу №360-ОС остаточною датою закінчення проходження військової служби ОСОБА_1 вважати 07 вересня 2022 року.

У Наказі №360-ОС передбачено зарахувати ОСОБА_1 на військову службу оперативного резерву першої черги ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України начальником відділу комплектування та направити для постановки на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2023 року у справі №420/9283/23, задоволено частково позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії та вирішено:

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 30.01.2020 року по 02.02.2021 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) за період з 30.01.2020 року по 02.02.2021 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) за період з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_3 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року в повному обсязі із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року;

визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року у справі № 420/9283/23, яке набрало законної сили від 24.10.2023 року, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) лише 08.11.2023 року виплачено ОСОБА_1 недоплачені при звільненні суми у розмірі 87089,05 грн., а також 20.01.2024 року виплачено недоплачені при звільненні суми у розмірі 34446,15 грн., чим проведено остаточний розрахунок при звільненні, що підтверджується відомостями з карткового рахунку позивача у ПАТ КБ «Приватбанк».

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) від 18.01.2024 року № 09/478-24-Вих також підтверджено, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 проведений лише у січні 2024 року.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положенням про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до пункту 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року №1115/2009 (далі Положення №1115/2009), особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

Згідно з частиною першою статті 47 Кодексу законів про працю України (далі також - «КЗпП України», тут і далі у редакції на час виникнення спірних правовідносин) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені статтею 116 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Частиною другою статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

ВИСНОВКИ СУДУ

Контекст цієї справи полягає в тому, що ОСОБА_1 , під час проходження військової служби у прикордонній службі, було обчислено неправильно (у сторону заниження їх розміру) грошове забезпечення, грошова допомога на оздоровлення, грошова компенсація за невикористану щорічну основну відпустку, індексація грошового забезпечення.

ОСОБА_1 згідно із наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України від 07.09.2022 року №360-ОС виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення полковника ОСОБА_1 , начальника відділу комплектування, звільненого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.08.2022 року № 927-ОС у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

З приводу правильності нарахування й виплати грошового забезпечення, грошової допомоги на оздоровлення, грошової компенсація за невикористану щорічну основну відпустку, індексації грошового забезпечення існував спір між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) та 26 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_3 ), з іншої сторони.

Цей спір адміністративний суд вирішив частково на користь ОСОБА_1 і 24.10.2023 року набрало законної сили судове рішення, яким вирішено:

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) за період з 30.01.2020 року по 02.02.2021 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) за період з 03.02.2021 року по 07.09.2022 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням виплачених сум.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік виходячи 3 розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020 рік.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2021 та 2022 роки.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_6 Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_3 ) нарахувати ОСОБА_1 грошову компенсацію невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року № 704, та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової компенсації невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік при звільненні з військової служби.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати на користь ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року та виплатити на користь ОСОБА_1 недоплачену суму грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.

З обставин цієї справи випливає, що розмежування вказаних періодів було зумовлене специфікою проходження військової служби у Державній прикордонній службі України.

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.07.2023 року у справі №420/9283/23, яке набрало законної сили від 24.10.2023 року, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) лише 08.11.2023 року виплачено ОСОБА_1 недоплачені при звільненні суми у розмірі 87089,05 грн., а також 20.01.2024 року виплачено недоплачені при звільненні суми у розмірі 34446,15 грн., чим проведено остаточний розрахунок при звільненні, що підтверджується відомостями з карткового рахунку позивача у ПАТ КБ «Приватбанк».

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) від 18.01.2024 року №09/478-24-Вих також підтверджено, що остаточний розрахунок з ОСОБА_1 проведений лише у січні 2024 року.

У лютому 2024 року ОСОБА_1 пред`явив до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) цей позов та просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку з 02.02.2021 року по 20.01.2024 року.

Правова підстава цього позову - частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України.

Фактична підстав позову - виплата ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) грошового забезпечення у належному розмірі, грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної відпустки за 2020 рік у належному розмірі, індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 р. по 28.02.2018 р. із застосуванням базового місяця - січень 2008 р. та грошової допомоги на оздоровлення за 2016, 2017 та 2018 роки з урахуванням індексації грошового забезпечення.

У своїй практиці Верховний Суд уже зазначав, що за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Непоширення норм КЗпП України на військовослужбовців стосується саме порядку та умов визначення норм оплати праці (грошового забезпечення) та порядку вирішення спорів щодо оплати праці.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби (зокрема, затримку виплати грошового забезпечення) не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Це питання врегульовано КЗпП України.

З урахуванням того, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику при звільненні всіх належних сум, на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби, допускається поширення норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними.

У цьому контексті суд зауважує, що приписи частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) установлюють загальне правило, згідно з яким у випадку звільнення працівника власник або уповноважений ним орган зобов`язаний виплатити йому всі належні суми у день звільнення, а якщо в указаний строк цього не було зроблено з вини власника або уповноваженого ним органу, то підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь затримки до дня фактичного розрахунку.

Межі дії диспозиції частини першої статті 117 КЗпП України визначені її гіпотезою, яка указує на умови, за наявності яких уступає в дію правило про виплату середнього заробітку за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

Обставини, з настанням яких необхідно здійснювати це правило, пов`язані з фактами звільнення працівника та невиплатою йому з вини власника або уповноваженого ним органу належних сум у день звільнення.

Ці обставини не зазнали змін внаслідок унесення змін до статей 116, 117 КЗпП України Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин».

Факти цієї справи свідчать про те, що ОСОБА_1 не звільнявся з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) і ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) не мало статусу власника або уповноваженого ним органу для проведення розрахунку в день звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу комплектування, звільненого наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31.08.2022 року № 927-ОС у запас Збройних Сил України за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

Отже, факти цієї справи не відповідають гіпотезі частини першої статті 117 КЗпП України, а відтак ця норма не може бути застосована до спірних правовідносин.

У цьому контексті суд зазначає, що ОСОБА_1 пред`явив позов до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військової частини НОМЕР_1 ) на підставі частини першої статті 47, частини першої статті 116, частини першої статті 117 КЗпП України, втім цей позов не має під собою обставин, з якими пов`язане застосування перелічених норм трудового права.

У випадку ОСОБА_1 частина перша статті 117 КЗпП України є незастосовною до спірних правовідносин.

Поширення дії вказаної норми на випадок ОСОБА_1 , який має місце у цій справі, протирічило б її змісту, сфері її дії й меті запровадження.

Також суд зазначає, що в обґрунтування позову ОСОБА_1 послався на комбінацію різних фактів, які не пов`язані із умовами виплати середнього заробітку за правилами частини першої статті 117 КЗпП України.

З огляду на ці обставини й міркування суд дійшов висновку про відсутність підстав для виплати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військовою частиною НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 середнього заробітку, передбаченого частиною першою статті 117 КЗпП України.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При розгляді даної справи судом враховано висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 року у справі №520/1897/22.

Від наведених вище правових висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах палата, об`єднана палата або Велика Палата Верховного Суду у відповідності до статті 346 КАС не відступала, а тому підстав для їх неврахування при вирішенні даного спору немає.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Керуючись ст.ст.2-9, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 )

ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА