Справа № 440/18414/23
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 р. Справа № 440/18414/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2024, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко, повний текст складено 21.02.24 по справі № 440/18414/23

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати повністю наказ Військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року №32 «Про результати проведеного службового розслідування», яким позбавлено старшого сержанта ОСОБА_1 премії у повному обсязі за червень 2023 року, у розмірі 30 тис. грн, накладення дисциплінарного стягнення - «догани»; зобов`язати нарахувати та виплатити Військовою частиною НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 премію у повному обсязі за червень 2023 року, у розмірі 30 тис. грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано повністю наказ Військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року №32 «Про результати проведеного службового розслідування», яким позбавлено старшого сержанта ОСОБА_1 премії у повному обсязі за червень 2023 року, у розмірі 30 тис. грн, накладення дисциплінарного стягнення «догани». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплати ОСОБА_1 премію за червень 2023 року та додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за червень 2023 року з урахуванням проведених виплат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 року та прийняти нове, яким залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до відмітки про ознайомлення, яка міститься в наказі, позивачка ознайомлена зі змістом наказу, про що поставила власний підпис, прізвище та ініціали. Стверджує, що оскільки позивачка ознайомилась із наказом 30.06.2023 року, строк на оскарження наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності закінчується 30.07.2023 року. Вважає, що позивачкою пропущений строк звернення до адміністративного суду, як наслідок позовна заява має бути залишена без розгляду. Наголошує, що судом першої інстанції не взято до уваги протокол ДНХ-2/5877 та пояснення позивачки, які надавались нею під час проведення судового розслідування, а також факт відмови від проходження освідування та медичного огляду. Зауважує, що постанова Лозівського міського суду Харківської області від 05.09.2023 року по справі №629/3402/23 не в повній мірі висвітлює обставини матеріалів, згідно яких позивачку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки під час розгляду справи про адміністративне правопорушення письмові пояснення позивачки, надані під час проведення службового розслідування, не досліджені належним чином.

ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 року без змін. Зазначає, що після завершення розгляду справи №629/3402/23 та отримання позивачкою повного тексту постанови Лозівського міськрайонного суду від 05.09.2023 року, яка набрала законної сили 18.09.2023 року, позивачка дізналась про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, що надало їй право звернутись до командування військової частини з письмовою заявою про виплату у добровільному порядку премії у повному обсязі за червень 2023 року у розмірі 30 тис. грн. Зауважує, що матеріали адміністративного провадження та матеріалами службового розслідування не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час виконання нею службових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та у спірний період проходила військову службу.

20.06.2023 командиром I взводу охорони та ППС 3 роти ВСП Військової частини НОМЕР_2 лейтенантом ОСОБА_3 складено відносно ОСОБА_1 протокол ДНХ-2 №5877 про військове адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно вищевказаного протоколу встановлено, що 20.06.2023 о 20:30 старший сержант ОСОБА_1 виявлена у КНП "Лозівське ТМО" м. Лозова, Лозівського району, Харківської області, де виконувала обов`язки військової медичної служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні та відмовилась проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), наказу командира Військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності від 29.06.2023 №125 «Про призначення службового розслідування», старшим лейтенантом ОСОБА_4 , офіцером групи морально-психологічного забезпечення, проведено службове розслідування за фактом вчинення старшим сержантом ОСОБА_5 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП, для виявлення передумов виникнення порушень чинного законодавства та притягнення винних осіб до юридичної відповідальності.

За результатами службового розслідування 30.06.2023 складено Акт, за висновкам якого встановлено порушення ОСОБА_1 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №32 від 30.06.2023 "Про результати службового розслідування" старшого сержанта ОСОБА_6 позбавлено премії у повному обсязі за червень 2023 року, не включено до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн, або 30 тис. грн за червень 2023 року, накладено дисциплінарне стягнення - «догана».

Не погоджуючись із наказом Військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року №32 «Про результати проведеного службового розслідування», позивачка звернулась до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що надані до суду відповідачем матеріали, які покладено в основу службового розслідування, не дають підстави стверджувати, що позивачка 20.06.2023 вживала алкогольні напої на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибувала на службі та/або виконувала обов`язки військової служби в нетверезому стані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту - Закон №2232-XII).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV.

Згідно з пунктом 11 розділу 1 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно. Військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Статтею 1 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно зі статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 16 розділу 1 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Пунктами 26 та 27 розділу 1 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначається Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до положень статей 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі по тесту Порядок; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Згідно з пунктами 3, 4 цього ж розділу Порядку службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Службове розслідування у випадках, передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, може проводитись з усуненням військовослужбовця, дисциплінарне правопорушення якого підлягає розслідуванню, від виконання службових обов`язків, про що видається наказ із зазначенням причин усунення.

Згідно з пунктом 13 розділу ІІІ Порядку службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Пунктом 1 розділу V Порядку визначено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пунктів 5, 6 розділу V Порядку акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Згідно з пунктами 1-3 розділу VІ Порядку за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення.

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Так, в ході службового розслідування встановлено, що: «23 червня 2023 року від начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшло повідомлення та матеріали за вх. №1761 від 23.06.2023 року, в яких вказано, що 20.06.2023 року офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол ДНХ-2/5877 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно старшого сержанта ОСОБА_1 .

З надісланих матеріалів, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення ДНХ-2/5877 відомо, що 20.06.2023 року о 20 годині 30 хвилин старший Сержант ОСОБА_1 була виявлена у КІП «Лозівське ТМО» м.Лозова Лозівського району Харківської області, яка виконувала обов`язки військової медичної служби в стані алкогольного сп`яніння в умовах особливого періоду, що настав з моменту введення воєнного стану в Україні та відмовилась проходити медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП.

Відповідно до протоколу, факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Факт вчиненого правопорушення підтверджує у своїх поясненнях молодший сержант ОСОБА_9 , яка вказує, що в її присутності та у присутності ОСОБА_8 старший сержант ОСОБА_10 20.06.2023 року відмовилась від проходження медичного огляду та підписання протоколу.

У подальшому для проведення медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння старшого сержанта ОСОБА_6 о 21:30 20.06.2023 року направлено до КНП «Лозівське ГМО» Лозівської міської ради. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння старший сержант ОСОБА_11 відмовилась в присутності 2 свідків.

Також, відповідно до протоколу ДНХ-2/5877, старший сержант ОСОБА_11 відмовилась від надання пояснень, підписання протоколу та отримання другого примірника протоколу про військове адміністративне правопорушення.

У своїх поясненнях старший сержант ОСОБА_11 вказує, що на пропозицію військовослужбовця ВСП пройти медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння вона відповіла, що ні в якому разі цього робити не буде через погане самопочуття, заморений стан після чергування, відсутність відпочинку, у зв`язку з приїздом рідних. Відмовилась від медичного огляду, так як була в нормальному стані. Алкогольних, наркотичних, психотропних препаратів не вживала, маю свідків і пояснювальні хворих.

Враховуючи обставини та факти, що були встановлені в ході проведення службового розслідування, військовослужбовець військової служби за контрактом старший сержант ОСОБА_11 в умовах воєнного стану введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, чим вчинила правопорушення, передбачене частиною 3 статті 172-20 КУпАП».

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №32 від 30.06.2023 "Про результати службового розслідування":

- відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, старшого сержанта ОСОБА_6 позбавлено премії у повному обсязі за червень 2023 року.

- відповідно до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 старшого сержанта ОСОБА_6 не включено до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди в розмірі 100,0 тис. грн, або 30,0 тис. грн за червень 2023 року.

- за порушення вимог статей 11, 13, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння на старшого сержанта ОСОБА_6 накладено дисциплінарне стягнення - «догана».

Так, порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі по тексту Порядок №260; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Розділом XVI вказаного Порядку №260 встановлений порядок преміювання військовослужбовців.

Відповідно до пункту 1 розділу XVI Порядку №260 командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби.

Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків (пункт 3 розділу XVI Наказу №260).

Відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку №260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються, зокрема, за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Виходячи з аналізу наведених норм Порядку №260, позбавлення щомісячної премії (частково або в повному обсязі) військовослужбовця із визначенням конкретних підстав невиплати премії, як і виплата щомісячної премії, має здійснюватися на підставі наказу командира військової частини.

Наведене вище правове регулювання встановлює вичерпні підстави, згідно яких за вживання алкогольних напоїв (наркотичних речовин) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані (у стані наркотичного сп`яніння) премії не виплачуються за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 3 розділу І Порядку №260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Згідно із пунктом 14 розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які зокрема: вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Отже, аналізуючи наведені норми, слід зазначити, що військовослужбовці, які зокрема: вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння, - за місяць, у якому здійснено таке порушення не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди.

Частиною третьою статті 172-20 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність, зокрема, за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння,

Згідно із частиною четвертою статті 266-1 КУпАП у разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Частиною дев`ятою статті 266-1 КУпАП встановлено, що огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння військовослужбовців регламентований Інструкцією про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, яка затверджена наказом Міністерства оборони України від 10.10.2016 року №515 (далі по тексту Інструкція №515).

Відповідно до пункту 7 частини третьої розділу VIII Інструкції №515 затриманих військовослужбовців (військовозобов`язаних) приймає оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), про що складає протокол про адміністративне затримання і здійснює запис до книги обліку затриманих (доставлених) осіб.

За наявності ознак алкогольного сп`яніння у затриманої особи, установлених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, уповноважена посадова особа органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у присутності двох свідків пропонує затриманій особі, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, пройти добровільно тест з використанням спеціальних технічних засобів в органі управління Служби правопорядку (підрозділі Служби правопорядку в гарнізоні).

Перед проведенням огляду на стан алкогольного сп`яніння уповноважена посадова особа органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) інформує особу, яка підлягає огляду, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

За результатами проведення огляду на стан сп`яніння посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) складається акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (додаток 15), який підписується посадовою особою, яка проводила огляд, та двома свідками.

Акт огляду складається у двох примірниках, один з яких вручається порушнику, а другий підшивається до протоколу про адміністративне правопорушення.

Результати огляду, проведеного уповноваженою посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), зазначаються у відповідних графах протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання.

У разі незгоди порушника на проведення огляду уповноваженою посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у супроводі посадової особи, визначеної начальником органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), організовує направлення затриманого до закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Направлення на огляд затриманого з метою виявлення стану алкогольного чи наркотичного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (додаток 16), здійснюється оперативним черговим органу управління Служби правопорядку (посадовою особою підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) на підставі письмового звернення начальника органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

З метою забезпечення достовірності результатів огляду затриманих посадова особа Служби правопорядку забезпечує доставлення таких осіб до закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Огляд для встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

За результатами огляду на стан сп`яніння та за лабораторними дослідженнями встановлюється ступінь сп`яніння, який вноситься до акта медичного огляду.

Огляд у закладі охорони здоров`я та складання висновку за результатами огляду проводиться в присутності посадової особи Служби правопорядку.

Висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи в трьох примірниках (перший примірник видається під підпис посадовій особі Служби правопорядку, яка доставила особу на огляд, другий - оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я).

Після проведення огляду посадова особа Служби правопорядку доставляє затриманого до органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні).

Результати огляду на стан сп`яніння затриманого зазначаються уповноваженою посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), якій надано право складати протоколи, у відповідних графах протоколів про адміністративне правопорушення та адміністративне затримання, а висновок щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння підшивається до протоколу про адміністративне правопорушення.

У разі відмови затриманої особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-20КУпАП, від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння в закладі охорони здоров`я уповноважена посадова особа органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії порушника щодо ухилення від огляду.

Отже, норми Інструкції №515 є бланкетними, тобто відсилають до іншого нормативно-правового акту, зокрема, як в цьому випадку, до Інструкції №1452/735.

Згідно із частиною другою розділу І цієї Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Відповідно до пункту 3 Розділу І цієї Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, зазначені нормативні акти чітко передбачають, що у випадку відмови військовослужбовця на проведення огляду уповноваженою посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами уповноважена особа Військової служби правопорядку ще не має права скласти протокол за статтею 172-20 КУпАП. У такому випадку закон покладає обов`язок на уповноважену особу запропонувати військовослужбовцю пройти огляд у медичному закладі.

Крім цього, проходження огляду в медичному закладі пропонується не лише усно, а шляхом складання письмового направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я. У цьому письмовому направленні має бути вказано конкретний заклад охорони здоров`я, який входить до затвердженого переліку, дані про особу військовослужбовця, якого направляють, точний час видачі направлення тощо.

І лише у разі, якщо складено письмове направлення та військовослужбовець відмовляється від проведення медичного огляду і в закладі охорони здоров`я, тільки тоді уповноважена особа має право скласти протокол про адміністративне правопорушення за статтею 172-20 КУпАП.

Відповідно до частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Колегія суддів звертає увагу, що постановою Лозівського міського суду Харківської області від 05.09.2023 по справі №629/3402/23 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП, провадження по справі закрите у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

У вказаній постанові зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення як юридичний документ, що містить дані про обставини вчиненого правопорушення, складений з порушенням вимог нормативно-правових актів, оскільки в порушення вимоги Інструкції №515 в протоколі про адміністративне правопорушення ДНХ-2 №5877 від 20.06.2023 року не зазначені ознаки сп`яніння, на підставі яких повноважна особа дійшла висновку, що ОСОБА_2 знаходилась в стані алкогольного сп`яніння, та на підставі яких останній було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння.

Так, суд вказав, що в матеріалах справи відсутнє направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння уповноваженої посадової особи.

Також, в протоколі про адміністративне правопорушення вказано свідків правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які нібито засвідчили те, що ОСОБА_2 відмовилась від огляду на стан сп`яніння та підписання протоколу про адміністративне правопорушення. Проте, до матеріалів справи долучені тільки пояснення ОСОБА_7 від 23.06.2023. Пояснення свідка ОСОБА_12 в матеріалах справи відсутні. Вказані свідки викликались в судове засідання для надання пояснення стосовно вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , однак свідки в судове засідання не з`явились.

Окрім протоколу про адміністративне правопорушення, який фактично є обвинуваченням, військового квитка ОСОБА_2 та пояснення ОСОБА_7 , інших документів щодо вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_2 , до суду не надавалось.

Суд, розглядаючи питання щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП, дійшов висновку про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, обставини, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачці поставлено за провину, були досліджені при розгляді Лозівським міським судом Харківської області справи №629/3402/23 щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 172-20 КУпАП.

Колегія суддів враховує посилання відповідача, що притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності не ставиться у залежність до факту притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності.

Однак, колегія суддів зауважує, що надані до суду відповідачем матеріали, які покладено в основу службового розслідування, не дають підстави стверджувати, що позивачка 20.06.2023 вживала алкогольні напої на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибувала на службу та/або виконувала обов`язки військової служби в нетверезому стані.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивачка відмовилась пройти медичний огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, тому з її боку наявні ознаки вчинення дисциплінарного проступку, суд вважає безпідставними, оскільки така відмова є передумовою для складання протоколу про адміністративне правопорушення за статтею 172-20 КУпАП і тільки в разі наявності письмового направлення на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння уповноваженої посадової особи.

Як зазначено вище, сутність дисциплінарного проступку полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Натомість, з наданих до суду матеріалів службового розслідування не встановлено порушень позивачкою вимог статей 11, 13, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, про що вказано у спірному наказі Військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року №32 «Про результати проведеного службового розслідування».

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї (п. 1 ст. 32), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів (п. 45 рішення у справі Бочаров проти України від 17.06.2011 р.; п. 75 рішення у справі Огороднік проти України від 05.05.2015 р.; п. 52 рішення у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013 р.).

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів зазначає, що матеріали провадження не містять достовірних відомостей, з яких можна було б беззаперечно, за принципом «поза розумним сумнівом» встановити факт перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння під час виконання нею службових обов`язків.

Враховуючи не підтвердження матеріалами справи обставин, що передували притягненню позивачки до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року №32 "Про результати проведеного службового розслідування" та зобов`язання відповідача нарахувати та виплати позивачці премію за червень 2023 року та додаткову винагороду відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за червень 2023 року, з урахуванням проведених виплат.

Доводи та аргументи апеляційної скарги відповідача по суті спору зводяться виключно до незгоди з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву, та з урахуванням яких судом першої інстанції надано оцінку встановленим обставинам справи.

Стосовно доводів відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 1, 3, 5 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Приписами пункту 4 розділу IV Наказу Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 "Про затвердження Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України" встановлено, що якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Таким чином, законодавець пов`язав виникнення права на оскарження застосованого до військовослужбовця дисциплінарного стягнення та обчислення строку на таке оскарження протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення.

З адміністративним позовом з вимогою про визнання протиправним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 від 30.06.2023 року №32 «Про результати проведеного службового розслідування», позивачка звернулась до суду 14.12.2023 року засобами поштового зв`язку, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду.

Суд враховує, що за загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у питанні поновлення строків (від 28.07.2022 року у справі №9901/611/19), поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 року у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

З матеріалів справи встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №32 від 30.06.2023 "Про результати службового розслідування" старшого сержанта ОСОБА_6 позбавлено премії у повному обсязі за червень 2023 року, не включено до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 тис. грн, або 30 тис. грн за червень 2023 року, накладено дисциплінарне стягнення - «догана».

Підставою для прийняття зазначеного наказу став, зокрема, протокол ДНХ-2/5877 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Суд враховує, що постановою Лозівського міського суду Харківської області від 05.09.2023 по справі №629/3402/23, яка набрала законної сили 18.09.2023 року, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.3 ст.172-20 КУпАП - закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.

26.10.2023 року позивачка звернулась до відповідача з рапортом про виплату у добровільному порядку премії у повному обсязі за червень 2023 року у розмірі 30000,00 грн.

Листом Військової частини НОМЕР_1 від 30.11.2023 №1170/5070 позивачку повідомлено, що рапорт від 26.10.2023 року повинен розглядатися відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Позивачка вказує, що своїм правом на ознайомлення з матеріалами службового розслідування вона змогла скористатися лише за допомогою захисника, яким отримано матеріали у відповідь на адвокатський запит, та після ознайомлення із матеріалами службового розслідування невідкладно звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Колегія суддів приймає в якості належних вказані позивачкою обставини щодо обізнаності про порушення своїх прав з моменту ознайомлення з матеріалами службового розслідування і зазначає, що пропущений процесуальний строк є незначним, позивачка намагалась вчинити усі залежні від неї процесуальні дії у розумний строк для реалізації свого права на звернення до суду.

Суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 29.09.2022 року по справі №500/1912/22, в яких суд зазначив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вказаних обставин, відповідні посилання апеляційної скарги відповідача про пропуск позивачкою строку звернення до суду з неповажних причин та наявність підстав дл залишення позову без розгляду, є помилковими.

З урахуванням вищенаведеного, інші доводи і заперечення сторін по справі на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції. В апеляційній скарзі також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведених аргументів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2024 по справі № 440/18414/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий