Справа № 420/22036/23
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/22036/23
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України шодо ненадання довідки про підтвердження участі ОСОБА_1 у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення бойових дій, у період з 17 лютого 2022 року по 02 квітня 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України направити до військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України та надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, у період з 17 лютого 2022 року по 02 квітня 2022 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн. за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за лютий, березень та квітень 2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 000 грн. за безпосередню участь у бойових діях (забезпечення здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії), встановлену Постановою КМУ №168 від 28.02.2022, за лютий, березень та квітень 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , та на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 №39 від 16.02.2022 року його з 17.02.2022 відряджено до смт. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області. За завершенням відрядження 03.04.2022 року він повернувся до військової частини НОМЕР_2 . Вказує, що у період перебування у відрядженні він брав безпосередню участь у бойових діях, забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, за що його указом Президента України від 18.04.2022 №262/2022 року нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня. Однак позивачу збільшена додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, не виплачувалась у період перебування у відрядженні з 17.02.2022 по 02.04.2022, що він вважає протиправним. При цьому невиплата збільшеної додаткової винагороди зумовлена відсутністю у військової частини НОМЕР_1 документів, на підставі яких військовослужбовцям виплачується зазначена винагорода. Позивач вважає, що військовою частиною НОМЕР_1 протиправно не надано документальне підтвердження його безпосередньої участі у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, що стало підставою для його нагородження. В свою чергу, за відсутності документального підтвердження безпосередньої участі позивача у здійсненні бойових дій позивач не отримав додаткову винагороду, передбачену Постановою №168.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не виготовлення довідки про підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 у період з 17.02.2022 по 02.04.2022 у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 виготовити на направити військовій частині за місцем штатної служби ОСОБА_1 довідку про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 17.02.2022 по 02.04.2022. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Військова частини НОМЕР_1 надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або заходах повинна бути підтверджена відповідними документами, перелік яких визначений абзацами 4-6 пункту 3 Доручення від 23.06.2022 року № 912/з/29, на підставі яких керівником органу військового управління видається довідка про дні безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах. Апелянт вказує, що у наказах командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині), що видавалися у військовій частині НОМЕР_1 у період з 04.01.2022 по 30.12.2022 відсутня інформація про прибуття у відрядження до військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 . У Журналі обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого до військової частини НОМЕР_1 особового складу (по номенклатурі справ №37, розпорядження 04.01.2022, закінчено 30.12.2022) відсутня інформація про прибуття у відрядження до військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 . Також, Військова частина НОМЕР_1 заперечує стосовно доводів, тверджень представника позивача у позові, а саме, щодо посилання на лист командира військової частини НОМЕР_2 за вих.№5/51/817 від 24 квітня 2023 року, в якому зазначено, що позивач вибув згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16 лютого 2022 року №39 з району проведенням табірного збору 241 загальновійськового полігону до військової частини НОМЕР_1 у зв`язку із тим, що у витязі із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16 лютого 2022 року №39 зазначено лише: вважати такими, що вибули з району проведення табірного збору у польових умовах на 241 загальновійськовому полігоні до смт. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області на виконання розпорядження Командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16.02.2022 №38дск, старшого солдата ОСОБА_1 , стрільця гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти. Отже, на думку апелянта, жодної інформації, що позивач згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 16 лютого 2022 року №39 повинен був вибути у відрядження до військової частини НОМЕР_1 із району проведення табірного збору у польових умовах на 241 загальновійськовому полігоні у наказі №39 від 16.02.2023 не зазначено. Зазначає, що на підставі наказу про направлення у відрядження військовослужбовця оформлюється у встановленому порядку посвідчення про відрядження, проте посвідчення про відрядження позивача до військової частини НОМЕР_1 не було додано представником позивача до позовної заяви. У бойових наказах (бойових розпорядженнях), які мають гриф таємно (цілком таємно) та зберігаються у військовій частині НОМЕР_1 відсутня будь-яка інформація відносно позивача, в тому числі про участь позивача у бойових діях. У журналах ведення бойових дій, які мають гриф таємно та зберігаються у військовій частині НОМЕР_1 відсутня будь - яка інформація відносно позивача, в тому числі про участь позивача у бойових діях. У рапортах командирів підрозділів за 2022 рік про участь військовослужбовців у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з лютого по квітень 2022 року відсутня інформація про участь позивача у бойових діях. Зазначає, що у військовій частині НОМЕР_1 відсутні документи, які підтверджують участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з лютого по квітень 2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що апелянт не зазначає, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а лише дублює свій відзив на адміністративний позов, який подавався до суду першої інстанції та в якому зазначалось про те, що (узагальнюючи) у військової частини НОМЕР_1 відсутні документи, які підтверджують участь ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні (бойових) спеціальних завдань, за період з лютого по квітень 2022 року. В той же час, як вбачається з протоколів судових засідань (протокол судового засідання в режимі конференції №2383036 від 23.01.2024 та протокол судового засідання в режимі конференції №2439820 від 06.02.2024), які містяться в матеріалах справи, представник апелянта під час розгляду справи в суді першої інстанції визнала позов та зазначила, що ОСОБА_1 прибував до військової частини, брав участь у бойових діях у зазначений період та був нагороджений за це, однак у військовій частині НОМЕР_1 відсутні документи, що підтверджували б ці обставини, адже були втрачені під час бойових дій (із-за пожежі). Вказує, що в судових засіданнях в суді першої інстанції було встановлено, зокрема, спираючись на пояснення апелянта, те, що ОСОБА_1 прибував до військової частини НОМЕР_1 у зазначений період, брав участь у бойових діях разом з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 за що, за поданням керівника дивізіону, позивача було нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня та те, що документи щодо цих обставин відсутні, адже були знищені під час ведення бойових дій (пожежі), однак про це не зазначає апелянт в своїй апеляційній скарзі, а лише посилається на загальні норми та нормативно-правові акти. З огляду на зазначене, представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Військової частини НОМЕР_2 зазначає, що Військова частина НОМЕР_2 погоджується із рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_2 . В частині задоволених позовних вимог залишає дане питання на розсуд суду. З огляду на зазначене, представник відповідача просить прийняти рішення, яким залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15 т.1), проходив військову службу у Збройних Силах України, з 14.03.2016 року є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 (а.с.19 т.1).

Наказом в/ч НОМЕР_4 №231-РС від 30.11.2021 позивача призначено на посаду стрільця помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти в/ч НОМЕР_2 . Наказом в/ч НОМЕР_2 №291 від 30.11.2021 старшого солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини, з 01.12.2021 року на котлове забезпечення в/ч НОМЕР_2 (а.с.203 т.1).

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 №39 від 16.02.2022 позивач вибув із району проведення табірного збору у польових умовах на 241 загальновійськовому полігоні до смт. Сиваське Новотроїцького району Херсонської області, на виконання розпорядження командувача ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 16.02.2022 року №38дск (а.с.202 т.1).

02.04.2022 року позивач повернувся в район проведення табірного збору на території Вінницької області (місто Гайсин), що підтверджується наказом в/ч НОМЕР_2 №81 від 02.04.2022 року, яким ОСОБА_1 зараховано на котлове забезпечення в/ч НОМЕР_2 з 03.04.2022 року (т.1 а.с. 204).

Після повернення з відрядження позивач продовжив проходження військової служби, у зв`язку з чим в/ч НОМЕР_2 видано довідку №5/60/3119 від 14.11.2023 про безпосередню участь в період з 05.04.2022 по 20.06.2022 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України (а.с.217 т.1).

За 2022 рік в/ч НОМЕР_2 виплачувала ОСОБА_1 грошове забезпечення, в тому числі додаткову винагороду, передбачену Постановою №168, зокрема: за лютий - 29550,69 грн, березень - 5806,45 грн, квітень - 90666,67 грн, що підтверджується довідкою №10054 від 08.11.2023 (а.с.207 т.1).

Однак, позивач вважає, що додаткова винагорода за період перебування у відрядженні у в/ч НОМЕР_1 (з 17.02.2022 по 02.04.2022) виплачена йому не в повному розмірі, чим допущено порушення його прав. Також вважає протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиготовлення довідки про його безпосередню участь у бойових діях та заходах, на підставі якої здійснюється виплата такої додаткової винагороди, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 в період з 17.02.2022 по 02.04.2022 брав безпосередню участь у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що є безумовною підставою для виникнення у нього права на виплату збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди.

Між тим, виплаті додаткової винагороди передує видача командиром військової частини, до якої відряджений військовослужбовець, довідки про підтвердження безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах.

На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку про допущення в/ч НОМЕР_1 , до якої був відряджений ОСОБА_1 , протиправної бездіяльності щодо не виготовлення довідки про підтвердження його безпосередньої участі в період з 17.02.2022 по 02.04.2022 у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та вважав, що ефективним захистом порушених прав позивача є зобов`язання в/ч НОМЕР_1 виготовити на направити військовій частині за місцем штатної служби позивача довідку про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 17.02.2022 по 02.04.2022.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки позивачу за спірний період не видавалась довідка про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, або заходах, відносно нього не було прийнято наказу про нарахування та виплату такої винагороди; суд першої інстанції дійшов висновку, що в/ч НОМЕР_2 не допущено протиправної бездіяльності щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що свідчить про передчасність позовних вимог в цій частині.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до частини п`ятої статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

У частині другій статті 9 цього Закону установлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та їх розміри визначені постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII передбачено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок № 260).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

Цього ж дня (24.02.2022) Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" Кабінет Міністрів України [зобов`язаний] невідкладно: 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 "Про загальну мобілізацію" Кабінету Міністрів України [доручено] забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання цих указів Кабінет Міністрів України видав постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, якою, серед іншого, передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової винагороди.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (у редакції, чинній з моменту прийняття цієї постанови до змін, внесених постановою від 09.08.2023 № 836) на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка" виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (з 19.07.2022 з набранням чинності постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 01.06.2022) - в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів , - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У цій постанові Кабінет Міністрів України визначив перелік військовослужбовців за видами військових формувань, на яких поширено дію цієї постанови, та розмір вищевказаної додаткової винагороди.

Водночас реалізація цитованих приписів указаної постанови вимагала визначення порядку та умов виплати такої додаткової винагороди, виходячи з того, що формулювання "а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів … в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах" є нечітким та породжує істотні труднощі у його правозастосуванні, що, насамперед, пов`язано із застосуванням сполучника "або", який має розділовий характер.

У постанові від 22.11.2023 у справі № 520/690/23 Верховний Суд констатував, що "текстуальний виклад цієї частини пункту 1 Постанови № 168 має широкий зміст, що за певних умов могло б спричиняти неоднакове її розуміння та застосування, наслідком чого може бути необґрунтована невиплата військовослужбовцю додаткової винагороди або, навпаки, виплата за відсутності для цього підстав".

Конкретизація умов, визначених цитованим положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим подальшими змінами, внесеними Постановою від 07.07.2022 № 793 (застосовується з 24.02.2022), Постанова № 168 доповнена пунктом 2-1, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про Збройні Сили України" від 06.12.1991 №1934-XII Міністр оборони України здійснює військово-політичне та адміністративне керівництво Збройними Силами України, а також інші повноваження, передбачені законодавством, в тому числі визначає порядок виплати грошового забезпечення (абзац другий частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII).

Наказом Міністра оборони України від 01.04.2022 № 98, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.04.2022 за № 382/37718 (застосовується з 24.02.2022), внесено зміни до Порядку № 260 шляхом доповнення розділу І пунктом 17, відповідно до якого на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Так з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови № 168, Міністр оборони України видав директиви від 07.03.2022 № 248/1217, від 25.03.2022 № 248/1298, від 18.04.2022 № 248/1529, доведені до кожної окремої військової частини (установи) телеграмами (діяли до 01.06.2022), окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

В окремому дорученні від 23.06.2022 № 912/з/29 Міністр оборони України визначив, що необхідно розуміти під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), до складу якого, серед іншого, змістовно включено виконання військовослужбовцем бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями.

Пунктом 3 цього окремого доручення установлено райони ведення бойових дій визначати відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави - відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Пунктом 4 цього ж окремого доручення установлено керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надати право керівникам органів керівникам органів військового управління, штабів угруповань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24.02.2022.

Пунктом 5 установлено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн або 30000 грн здійснювати на підставі наказів:

командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової частини;

керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29).

З наведеного слідує, що підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення від 23.06.2022 № 912/з/29.

Зміст цих документів може ставитися під сумнів лише за наявності доказів недобросовісного чи зловмисного спотворення фіксації реальної участі конкретного військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах. Іншим випадком необхідності пошуку доказів участі військовослужбовця у бойових діях чи відповідних заходах може бути ситуація втрати (знищення) документів військової частини (підрозділу) в умовах бойових дій, засвідчена відповідними документами.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 21 березня 2024 року у справах №560/3159/23 та № 560/3141/23, від 11 квітня 2024 року у праві № 560/3153/23.

Судом першої інстанції встановлено, що документи, на підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 (у тому числі відряджених до неї) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів, що передбачені п.3 Окремого доручення - знищенні під час обстрілу дивізіону 18.03.2022 року через зайняття пожежі на об`єкті.

У березні 2022 року командиром військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_3 оформлено подання Головнокомандувачу Збройних Сил України командуванням 19 ракетної бригади « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Сухопутних військ Збройних Сил України за проявлену особисту мужність та героїзм, стійкість та рішучість при виконанні військового обов`язку в умовах, пов`язаних з ризиком для життя під час заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, зокрема, подається на нагородження орденом «За мужність» III ступеня стрілець-помічник гранатометника мотопіхотного мотопіхотного відділення взводу мотопіхотної роти ІНФОРМАЦІЯ_4 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_1 .

У поданні зазначено наступні підстави для нагородження, що виконував службові (бойові) завдання в складі ракетного дивізіону по захисту Батьківщини в оперативному підпорядкуванні ОУВ «Дніпро». Під час виконання визначених бойових завдань, ракетним дивізіоном, точно нанесенні ракетні удари по скупченню військ РФ. Було знищено 100-150 одиниць бойової техніки та 300-500 чоловік особового складу противника під час кожного пуску ракет (а.с.44 т.1).

За поданням Головнокомандувача Збройних Сил України генерала ОСОБА_4 (а.с.43 т.1) Указом Президента України від 18.04.2022 №262/2022 року ОСОБА_1 нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня.

На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 17.11.2023 №272 (а.с.30-31 т.2) проведено службову перевірку відносно службових та посадових осіб командування в/ч НОМЕР_1 , які оформили подання на нагородження позивача.

Відповідно до п.8 Розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608 результати службової перевірки оформлюються доповідною запискою на ім`я посадової (службової) особи, яка призначила перевірку, та підписуються посадовою (службовою) особою, яка провела її одноособово, або головою комісії.

Заступник командира батальйону охорони з морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_1 майор ОСОБА_5 одноособово провів службову перевірку та доповідною запискою від 14.12.2023 за вхід. №14375 повідомив командира в/ч НОМЕР_1 , що в діях посадових осіб в/ч НОМЕР_1 відсутні ознаки дисциплінарного правопорушення (а.с.32-36 т.2).

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції, що ОСОБА_1 в період з 17.02.2022 по 02.04.2022 брав безпосередню участь у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Такі обставини підтверджуються поданням командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_6 на нагородження ОСОБА_1 орденом «За мужність» ІІІ ступеня, не спростовані результатами проведеної в/ч НОМЕР_1 службової перевірки.

Отже, у період перебування у відрядженні у в/ч НОМЕР_1 позивач брав безпосередню участь у бойових діях або заходах, що є безумовною підставою для виникнення у нього права на виплату збільшеної до 100 000 грн додаткової винагороди. Таким є період саме з 17.02.2022 по 02.04.2022, адже: 16.02.2022 його відряджено (наказ командира в/ч НОМЕР_2 №39 від 16.02.2022 року), 02.04.2022 позивач прибув з відрядження та 03.04.2022 його зараховано на котлове забезпечення в/ч НОМЕР_2 (наказ командира в/ч НОМЕР_2 №81 від 02.04.2022 року).

Вказаний період перебування позивача у відрядженні у в/ч НОМЕР_1 не заперечувався сторонами під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Між тим, виплаті додаткової винагороди передує видача командиром військової частини, до якої відряджений військовослужбовець, довідки про підтвердження безпосередньої участі відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах (пункт 3 Окремого доручення).

На підставі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про допущення військовою частиною НОМЕР_1 , до якої був відряджений ОСОБА_1 , протиправної бездіяльності щодо не виготовлення довідки про підтвердження його безпосередньої участі в період з 17.02.2022 по 02.04.2022 у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

У зв`язку з чим ефективним захистом порушених прав позивача є зобов`язання в/ч НОМЕР_1 виготовити на направити військовій частині за місцем штатної служби позивача довідку про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, або заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 17.02.2022 по 02.04.2022.

Водночас, виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі відповідного наказу командира частини, в якому зазначається конкретний перелік військовослужбовців, що мають право на її виплату (пункт 5 Окремого доручення).

Таким чином, виготовлена військовою частиною, до якої відряджений військовослужбовець, довідка про підтвердження безпосередньої участі є безумовною підставою для видачі військовою частиною, у якій військовослужбовець перебуває на грошовому забезпеченні, наказу про виплату йому додаткової винагороди.

Оскільки позивачу за спірний період не видавалась довідка про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях, або заходах, відносно нього не було прийнято наказу про нарахування та виплату такої винагороди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в/ч НОМЕР_2 не допущено протиправної бездіяльності щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, що свідчить про передчасність позовних вимог в цій частині.

З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик