Справа № 320/23488/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі -позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в якому просив:

- визнати протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві щодо невірного розрахунку ОСОБА_1 стажу судді та дати призначення щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві врахувати під час розрахунку ОСОБА_1 стажу судді для призначення щомісячного довічного грошового утримання наступні періоди на посадах: з 01.11.1974 по 28.06.1975 (7 місяців 28 днів) - на посаді судового виконавця Фастівського міського народного суду Київської області; з 10.11.1977 по 30.11.1979 (2 роки 21 день) - на службі у Збройних Силах СРСР; з 04.12.1980 по 31.01.1981 (1 місяць 28 днів) - на посаді консультанта з судової роботи відділу юстиції Київського облвиконкому; з 01.02.1981 по 05.11.1981 (9 місяців 5 днів) - на посаді державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори; з 06.11.1981 по 15.05.1983 (1 рік 6 місяців 10 днів) - на посаді Консультанта з правової роботи в народному господарстві відділу юстиції Київського облвиконкому; з 16.05.1983 по 09.06.1987 (4 роки 25 днів) - на посаді народного судді Бородянського районного народного суду Київської області; з 10.06.1987 по 22.09.1992 (5 років 3 місяці 13 днів) - на посаді члена (судді) військового трибуналу Білогородського гарнізону Далекосхідного військового округу (служба у віддаленій місцевості); з 18.11.1992 по 14.04.1993 (4 місяці 28 днів) - на посаді першого заступника начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції України; з 15.04.1993 по 06.12.1993 (7 місяців 22дні) - на посаді начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів і судово-правової реформи Міністерства юстиції України; з 07.12.1993 по 05.04.1994 (3 місяці 30 днів) - на посаді старшого консультанта секретаріату комісії Верховної Ради України у питаннях законодавства і законності; з 06.04.1994 по 29.03.2007 (12 років 11 місяців 24 днів) - на посаді судді Військової судової колегії Верховного Суду України; з 30.03.2007 по 02.08.2010 (3 роки 4 місяці 4 дні) - на посаді голови Військової судової колегії Верховного Суду України; з 03.08.2010 по 02.03.2023 (11 років 4 місяці 13 днів) - на посаді судді Верховного Суду України;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити та з 03.03.2023 виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 98% від заробітної плати.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 29 лютого 2024 року позов задовільнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 23.02.2023 є суддею у відставці.

Згідно розрахунку стажу судді Верховного Суду України, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 02.03.2023 становить 44 роки 09 місяців та 20 днів, а саме:

- судовий виконавець Фастівського міського народного суду Київської області - з 01.11.1974 по 28.06.1975;

- служба у Збройних силах СРСР - з 10.11.1977 по 30.11.1979;

- консультант з судової роботи відділу юстиції Київського облвиконкому - з 04.12.1980 по 31.01.1981;

- державний нотаріус Першої Київської обласної державної нотаріальної контори - з 01.02.1981 по 05.11.1981;

- консультант з правової роботи в народному господарстві відділу юстиції Київського облвиконкому - з 06.11.1981 по 15.05.1983;

- народний суддя Бородянського районного народного суду Київської області - з 16.05.1983 по 09.06.1987;

- член військового трибуналу Білогірського гарнізону Далекосхідного військового округу (служба у відділеній місцевості) - з 10.06.1987 по 22.09.1992;

- перший заступник начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції України - з 18.11.1992 по 14.04.1993;

- начальник управління організаційного забезпечення діяльності судів і судово-правової реформи Міністерства юстиції України - з 15.04.1993 по 06.12.1993;

- старший консультант секретаріату комісії Верховної Ради України у питаннях законодавства і законності - з 07.12.1993 по 05.04.1994;

- суддя військової колегії, суддя військової судової колегії Верховного Суду України - з 06.04.1994 по 29.03.2007;

- голова військової судової колегії Верховного Суду України - з 30.03.2007 по 02 08 2010;

- суддя Верховного Суду України - з 03.08.2010 по 02.03.2023.

09.05.2023 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Документи позивача за принципом екстериторіальності надійшли на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яким було прийнято рішення від 18.05.2023 № 74 про призначення ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 09.05.2023.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що позивачу з 09.05.2023 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, яке обчислене у розмірі 74% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Пенсійним органом враховано 32 роки 11 місяців та 22 дні на посаді судді та виключено періоди, коли позивач обіймав посаду виконавця Фастівського міського народного суду Київської області у період з 01.11.1974 по 28.06.1975; проходив службу у Збройних силах СРСР у період з 10.11.1977 по 31.11.1979; обіймав посаду консультанта з судової роботи відділу юстиції Київського облвиконкому у період з 04.12.1980 по 31.01.1981; обіймав посаду нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори у період з 01.02.1981 по 05.11.1981; обіймав посаду консультанта з правової роботи в народному господарстві відділу юстиції Київського облвиконкому у період з 06.11.1981 по 15.05.1983; обіймав посаду членом військового трибуналу Білогірського гарнізону Далекосхідного військового округу (служба у відділеній місцевості) у період з 10.06.1987 по 22.09.1992; обіймав посаду першого заступника начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції України у період з 18.11.1992 по 14.04.1993; обіймав посаду начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів і судово-правової реформи Міністерства юстиції України у період з 15.04.1993 по 06.12.1993; обіймав посаду старшого консультанта секретаріату комісії Верховної Ради України у питаннях законодавства і законності у період з 07.12.1993 по 05.04.1994.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з частиною третьою статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до положень ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Згідно з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402-VIII в редакції Закону України від 12.07.2018 № 2509-VIII «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» (далі - Закон № 2509-VIII), до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Колегією суддів встановлено, що на момент прийняття рішення Вищої ради правосуддя №136/о/15-23 від 23.02.2023, яким звільнено позивача з посади судді Верховного Суду України у зв`язку з поданням заяви про відставку, частина друга статті 137 Закону № 1402-VIII діяла в редакції Закону № 2509-VIII.

Таким чином, позивачу до стажу роботи на посаді судді, що враховується при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додатково зараховується стаж роботи, вимога щодо якого визначалась законом та надавала право на призначення на посаду судді.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, досліджуючи питання обґрунтованості зарахування/не зарахування судді, призначеному (обраному) до набрання чинності Законом № 2509-VIII, до стажу його роботи на посаді судді стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, зазначила наступне: «виражене й закріплене в частині другій статті 137 Закону № 1402-VIII положення (припис) про те, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, означає, що до стажу роботи на посаді судді і прирівняних до нього стажів роботи (абзац четвертий пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII) додається (може додаватися) ще один вид (чи види) роботи (професійної діяльності), який раніше не охоплювався поняттям стажу роботи на посаді судді. Під цим стажем у вимірі чинного законодавчого визначення поняття «стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді» треба розуміти за якісними властивостями вид (види) певної роботи (професійної діяльності) в галузі права, який відрізняється від суддівської і прирівняної до неї роботи та має часові (кількісні) межі (строк роботи)».

Необхідність зарахування до суддівського стажу, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, підтверджується постановою Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 у справі № 9901/537/19, від 30.05.2019 у справі № 9901/805/18, від 17.09.2020 у справі № 9901/302/19 та постановою Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 560/499/19.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем при обрахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не було враховано до стажу роботи періоди перебування позивача на посадах виконавця Фастівського міського народного суду Київської області (з 01.11.1974 по 28.06.1975); службу у Збройних силах СРСР (з 10.11.1977 по 31.11.1979); консультанта з судової роботи відділу юстиції Київського облвиконкому (04.12.1980 по 31.01.1981); нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори (01.02.1981 по 05.11.1981); консультанта з правової роботи в народному господарстві відділу юстиції Київського облвиконкому (06.11.1981 по 15.05.1983); членом військового трибуналу Білогірського гарнізону Далекосхідного військового округу (служба у відділеній місцевості) (10.06.1987 по 22.09.1992); першого заступника начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції України (18.11.1992 по 14.04.1993); начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів і судово-правової реформи Міністерства юстиції України (15.04.1993 по 06.12.1993); старшого консультанта секретаріату комісії Верховної Ради України у питаннях законодавства і законності (07.12.1993 по 05.04.1994).

Судом першої інстанції вірно зазначено, що перебуваючи на посадах виконавця Фастівського міського народного суду Київської області, консультанта з судової роботи відділу юстиції Київського облвиконкому, нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, консультанта з правової роботи в народному господарстві відділу юстиції Київського облвиконкому, члена військового трибуналу Білогірського гарнізону Далекосхідного військового округу (служба у відділеній місцевості), першого заступника начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів Міністерства юстиції України, начальника управління організаційного забезпечення діяльності судів і судово-правової реформи Міністерства юстиції України, старшого консультанта секретаріату комісії Верховної Ради України у питаннях законодавства і законності, позивач безпосередньо виконував обов`язки пов`язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів та Міністерства юстиції України.

З огляду на викладене вказані періоди роботи мають бути зараховані до стажу судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що правова позиція щодо необхідності зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду проходження військової служби узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеного у постановах від 06.03.2018 у справі № 08/6953/17, від 19.06.2018 у справі №243/4458/17 та від 24.03.2020 у справі № 559/512/17.

Водночас колегія суддів зазначає, що згідно рішення ВРП №136/о/15-23 від 23.02.2023, яким позивача звільнено з посади судді Верховного Суду України, загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає право на відставку, становить 44 роки 09 місяців та 20 днів

Згідно з правовою позицією, яка неодноразово висловлювалась Верховним Судом (постанови від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 31.10.2019 у справі № 766/17221/16-а), стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідач неправомірно вдається до оцінки суддівського стажу позивача, оскільки розрахунок такого стажу взагалі не входить до повноважень пенсійного органу. Це підтверджується Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі Порядок № 3-1), згідно з яким призначення щомісячного довічного утримання судді у відставці здійснюється, зокрема, на підставі розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, що складається (оформляється) відповідним судом.

Жодних правових підстав не враховувати даний суддівський стаж позивача як такий, який надає йому право на відставку та виплату щомісячного довічного грошового утримання у відповідачів не має.

Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо виключення зі стажу позивача, як судді часу проходження військової служби та роботи позивача у галузі права є протиправними.

Стосовно визначення відсотку (обчислення) щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин третьої - п`ятої ст. 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

При цьому нормами Закону № 1402 не передбачено обмеження відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді максимальним розміром.

Оскільки загальний стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить понад 44 років, тому розмір довічного грошового утримання має складати 98 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (20 років стажу = 50% + (24 років стажу х 2% = 48 %) = 98%).

Щодо дати призначення щомісячного довічного грошового утримання колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п.3 Порядку № 3-1 щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

Як вбачається з матеріалів справи рішення ВРП про звільнення позивача з посади судді ухвалено 23.02.2023; наказ про виключення позивача зі складу ВСУ виданий 02.03.2023; із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання до ГУ ПФУ в м. Києві позивач звернувся 09.05.2023, тобто не пізніше трьох місяців з дня звільнення.

Згідно вимог п. 3 Порядку відповідач повинен був призначити позивачу щомісячне довічне грошове утримання з дня, наступного за днем його звільнення з посади судді, а саме з 03.03.2023, а не з 09.05.2023, як це зазначено у розрахунку.

Враховуючи вказані обставини суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в м.Києві призначити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання з 03.03.2023.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11.10.2005 № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

До цього Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Також, в рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 2, абз. 2 розділу 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо).

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно із пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Враховуючи викладене у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких