Справа № 420/10110/24
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Дробченко К.С., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 5, 6, 7, 8 Наказу №193 від 25.03.2023 року, визнання дій щодо утримування щомісяця з грошового забезпечення у 20% коштів з військовослужбовця та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якій позивач просить:

визнати протиправними та скасувати пункт 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 №173 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 », яким за порушення вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 119, 120 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог абз. 3 пункту 4 Розділу І, пункту 7, Розділу І, абз. 1 пункту 2 Розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, пунктів 3.1.1, 3.1.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300, пункту 59 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року №440, пункту 31 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах» від 03.05.2000 року №748, відповідно до пункту «в» статті 48 керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана»;

визнати протиправними та скасувати пункти 5, 6, 7, 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 », а саме:

пункт 5 наказу, яким притягнуто старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на загальну суму 2982336,06 грн. (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.);

пункт 6 наказу, яким не виплачувати щомісячну премію за березень місяць 2023 року офіцеру резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту ОСОБА_1 ;

пункт 7 наказу, яким внести суму заподіяної шкоди до Книги обліку нестач та Книги обліку грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_2 офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 грн.(два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.), в тому числі:

майно ракетно-артилерійської служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_2 : Бінокль Allwetter Fernglas 7X50 1 од. 4080,00 грн. (чотири тисячі вісімдесят грн., 00 коп); 7,62 мм кулемет М240В29 №CD15007 1од. 2959000,00 (два мільйони дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч грн. 00 коп.);

майно медичної служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_2 , медична аптечка бійця рятувальна 1 шт. 16771,90 грн. (шістдесят тисяч сімсот сімдесят одна грн. 90 коп.);

майно служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_2 , протигаз ПМК-2 8 шт.- 2484,16 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн. 16 коп.);

визнати протиправним та скасувати пункт 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.03.2023 року №193 в частині затвердження результатів службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , яким вирахувати з грошового забезпечення офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 суму заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.) та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20% місячного грошового забезпечення до повного її погашення, за виявлену нестачу під час передачі ним посади командира зенітного ракетного взводу зенітно-ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 ;

визнати дії військової частини НОМЕР_2 по утриманню щомісяця з грошового забезпечення у розмірі 20% коштів з військовослужбовця ОСОБА_1 протиправними;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 на час розгляду позову шляхом заборони вчиняти певні дії, а саме утриматися від утримання щомісяця з грошового забезпечення у розмірі 20% коштів з військовослужбовця ОСОБА_1 , який проходить на теперішній час військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повернути військовослужбовцю ОСОБА_1 всі грошові кошти, утримані з його грошового забезпечення за наказом №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 » від 05.03.2023 року командира військової частини НОМЕР_2 .

Ухвалою від 03.04.2024 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 №173 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 » старший лейтенант ОСОБА_1 офіцер резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «сувора догана». Позивач вважає, що він не може бути винним у завданні матеріальної шкоди з тих підстав, що під час службового розслідування не враховано відсутність доказів на підтвердження факту, що саме позивач брав під звітність втрачені матеріальні засоби та відповідачем не було повідомлено позивача про хід службового розслідування у зв`язку з чим позивачем було надано відповідні пояснення, заперечення та клопотання.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому, в обґрунтування правової позиції, зазначено, що останній діяв у межах наданих йому повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Як вбачається з позовної заяви, старшого лейтенанта ОСОБА_1 наказом командира в/ч НОМЕР_2 №113 від 08.05.2022 року, Наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_1 №143 від 03.05.2022 року призначено на посаду командира зенітного ракетного взводу зенітно-ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

Рапортом від 08.05.2022 року позивач повідомив, що справи та посаду командира зенітно-ракетного взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Наказом Командувача ІНФОРМАЦІЯ_1 №71 від 28.01.2023 року позивача звільнено з займаної посади і призначено командиром офіцером резерву 33 запасної роти НОМЕР_5 окремої бригади морської піхоти цього самого командування цих самих Морських Сил.

Під час здійснення здачі справ та посади позивачем, яку приймав головний сержант, командир 1 відділення зенітного ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 10.02.2023 року була виявлена нестача військового майна та озброєння, а саме: бінокля Allwetter-Fernglas 7x5 1 од., 7,62 мм кулемета М240В №CD15007 1 од., протигази ПМК-5 8 шт., медична аптечка бійця-рятувальника 1 шт.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №173 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 » старший лейтенант ОСОБА_1 офіцер резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Вищевказане службове розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 розпочато 10.02.2023 року та закінчено 25.03.2013 року, що становить 43 доби.

Відповідно до вищевказаного наказу, ОСОБА_1 , за порушення вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 119, 120 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог абз. 3 пункту 4 Розділу І, пункту 7 Розділу 1, абз. 1 пункту 2 Розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, пунктів 3.1.1, 3.1.9, 3.1.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затверджено наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300, пункту 59 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року №440, пункту 31 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах» від 03.05.2000 року №748, відповідно до пункту «в» статті 48 керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення «сувора догана».

При цьому, позивачем були надані письмові пояснення щодо проведення службового розслідування (т.1 а.с. 211), де позивачем вказано, щодо втрати бінокля Allwetter-Fernglas 7x5 1 од., 7,62 мм кулемета М240В №CD15007 1 од., протигазів ПМК-5 8 шт., медичної аптечки бійця-рятувальника 1 шт. наступне.

Так, бінокль Allwetter-Fernglas 7x5 1 од, протигази ПМК-5 8 шт., медична аптечка бійця-рятувальника 1 шт. знаходились в бронованому автомобілі Kippi №5081 Е6. Під час бойових дій між Сухим ставком і Давидовим бродом на Херсонському напрямку 11.09.2022 р. автомобіль був знищено з вказаним майном. 7,62 мм кулемет М240В №CD15007 1 од. був виданий головним сержантом стрілецького батальйону Финика 07.08.2022р. На наступний день його забрала 3 рота стрілецького батальйону. Командир 3 роти Дворнік С. Подальше місце перебування кулемета не відоме.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відносини між Державою в особі компетентних органів (посадових осіб, службових осіб) та громадянами, які складаються з приводу проходження військової служби унормовані, зокрема, приписами Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №548-XIV; далі за текстом Статут внутрішньої служби), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999р. №551-XIV; далі за текстом Дисциплінарний статут), Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX, Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 року № 1075-XI, Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, який затверджено Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608.

Так, відповідно до ст. 9 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Згідно з ст.11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців обов`язок знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Отже, обов`язок збереження ввіреного військового майна витікає із прямої норми закону, а відтак, об`єктивно не може бути невідомий військовослужбовцю.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Як передбачено ст.ст.26, ст.27 Статуту внутрішньої служби, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Додатково правила збереження військового майна деталізовані у нормах Положення про військове (корабельне) господарство (затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997р. №300; далі за текстом Положення №300), згідно з п.п.3.1.7 якого у військових частинах (з`єднаннях), крім посадових осіб, вказаних у статтях 3.1.3 - 3.1.6 цього Положення, військовим господарством відають: заступники командира частини (з`єднання) з тилу, з інженерно-авіаційної служби - начальник технічної частини з питань аеромобільної підготовки та підпорядковані їм посадові особи; начальник служби ракетно-артилерійського озброєння; начальник інженерної служби; начальник служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту; начальник зв`язку; начальник бронетанкової служби; начальник автомобільної служби; начальник метрологічної служби; начальник медичної служби; старший ветеринарний лікар (ветеринарний лікар, ветеринарний фельдшер); начальник фізичної підготовки та спорту; начальник фінансової служби; начальник служби (підрозділу) охорони праці; начальник адміністративно-господарчої частини штабу з`єднання; начальник квартирно-експлуатаційної служби; інші посадові особи військової частини (з`єднання) в межах своїх функціональних обов`язків.

Інструкція з обліку військового майна у Збройних Силах України була затверджена наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017р. №440 (далі за текстом Інструкція №440) і визначає механізм організації та ведення обліку військового майна, закріпленого в установленому законодавством порядку за військовими частинами, військовими навчальними закладами, військовими навчальними підрозділами вищих навчальних закладів, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), і є підставою для прийняття відповідних рішень посадовими особами Збройних Сил у межах наданих їм повноважень з питань обліку військового майна. Дія цієї Інструкції поширюється на структурні підрозділи апарату Міністерства оборони України (далі - Міноборони), Генерального штабу Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб), інші органи військового управління, а також військові частини, військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів, установи та організації Збройних Сил (далі - військові частини), які ведуть власне військове (корабельне) господарство на правах окремої військової частини та облік закріпленого за ними військового майна.

За визначенням п.2 Інструкції №440 матеріально відповідальна особа - посадова (службова) особа, на яку за характером її посади (роботи) покладено матеріальну відповідальність за збереження військового майна на підставі наказу командира військової частини (договору про матеріальну відповідальність працівника, укладеного відповідно до вимог трудового законодавства) і якій передано під звіт або в інший документально оформлений спосіб на зберігання, у тимчасове користування військове майно.

Отже, приписами Інструкції №440 укладення договору про матеріальну відповідальність працівника передбачено виключно у порядку трудового законодавства, що є очевидно незастосовним відносно військовослужбовця, котрий повинен забезпечувати збереження ввіреного майна у силу ст.11 Статуту внутрішньої служби.

Згідно з ст.45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Процедура проведення службового розслідування відносно військовослужбовців передбачена ст.ст.47, 84 - 88 Дисциплінарного статуту і деталізована нормами Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (затверджений наказом Міністра оборони України від 21.11.2017р. №608; далі за текстом Порядок №608).

За визначенням п. 2 розділу І Порядку № 608 службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" (п. 7 Порядку № 608).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

вчинення корупційного злочину або правопорушення, пов`язаного з корупцією;

скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

надходження повідомлення (у тому числі анонімного) щодо порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції», а наведена в ньому інформація стосується конкретної особи, містить фактичні дані, які можуть бути перевірені.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Розділом ІІІ Порядку № 608 визначено порядок проведення службового розслідування.

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (п.1 розділу ІІІ Порядку № 608).

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування) (п.3 розділу ІІІ Порядку № 608).

До участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (п. 1 розділу V Порядку № 608).

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування (п. 2 розділу V Порядку № 608).

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

неправомірні дії військовослужбовця;

зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

вина військовослужбовця;

причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

причини та умови, що сприяли правопорушенню;

заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення (п. 3 розділу V Порядку № 608).

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

висновки службового розслідування;

пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (п. 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожен учасник службового розслідування має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (п. 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (п. 6 розділу V Порядку № 608).

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (п. 1 розділу VІ Порядку № 608).

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (п. 2 розділу VІ Порядку № 608).

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-ІХ).

Відповідно до п. 4 ст. 1 Закону № 160-ІХ матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (п. 5 ст. 1 Закону № 160-ІХ).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону № 160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону № 160-ІХ).

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону № 160-ІХ особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого Постановою КМУ від 02.11.1995 року № 880 у трикратному розмірі відшкодовуються: за агрегати, запасні частини, інструменти, прилади і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, за оптичні прилади, імпортні електрифіковані інструменти, пальне, масло і мастила, спирти і спеціальні рідини, паливо, зокрема за агрегати, запасні частини, інструменти і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування і до апаратури запасні частини, інструменти і приладдя до бронетанкової техніки, приціли (усіх типів), пальне, масла і мастила, спирти і спеціальні рідини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону України № 160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Таким чином, відповідачем під час проведення службового розслідування за фактом нестачі військового майна додано довідки-розрахунки вартості майна, які не перевірені відповідно даних бухгалтерського обліку.

Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Статтею 8 Закону України № 160-ІХ визначено порядок проведення службового розслідування.

Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника) (ч. 2 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць (ч. 3 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань (ч. 5 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч. 6 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню (ч. 1 ст. 8 Закону України № 160-ІХ).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Згідно ч.2 ст. 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах» з моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно ч.ч. 1-2 ст. 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

За приписами ч.ч. 3, 4 ст. 8 Закону № 160-IX розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону № 160-IX за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

За приписами ч. 7 ст. 8 Закону № 160-IX, якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Згідно пункту 5 цього наказу старшого лейтенанта ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на загальну суму 2982336,06 грн.

Згідно п. 3 розділу ІV Порядку проведення службового розслідування, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017р., військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Аналіз наведеної норми свідчить, що остання закріплює перелік прав, що має військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, та не встановлює обов`язковості доведення наказу про призначення службового розслідування до військовослужбовця, щодо якого воно проводиться.

При цьому, як було зазначено судом вищевказане службове розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу 2 батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 розпочато 10.02.2023 року та закінчено 25.03.2013 року, що становить 43 доби. Вказана обставина свідчить про порушення відповідачем ч. 3 ст. 8 Закону України № 160-ІХ, а саме, розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць. Матеріали службового розслідування не містять наказу про продовження строку проведення службового розслідування.

Порядок приймання та здавання справ і посад особами, що відають військовим (корабельним) господарством визначений розділом 9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України.

Пунктами 9.1.1 та 9.1.2 вказаного положення передбачено, що З метою підвищення відповідальності за керівництво військовим (корабельним) господарством і забезпечення збереження державної власності всі посадові особи при призначеннях і

переміщеннях зобов`язані здавати та приймати справи і посаду.

Новопризначені командири військових частин (кораблів) невідкладно, після їх прибуття до військової частини та представлення старшим командиром (начальником), приступають до виконання обов`язків за посадою. Про початок виконання обов`язків за посадою новопризначений командир військової частини (корабля) оголошує наказом і доповідає старшому командирові (начальникові),

після чого здійснює приймання справ та посади в порядку, встановленому Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України та цим Положенням.

Для приймання та здавання справ і посади, починаючи з начальника служби військової частини та вище і їм відповідних посадових осіб, наказом старшого командира (начальника) призначається комісія.

У роботі щодо приймання та здавання справ і посади всіма матеріально відповідальними особами військової частини (з`єднання) обов`язково бере участь внутрішня перевірочна комісія.

Приймання та здавання справ і посади повинні проходити без порушення роботи служби.

Рішення щодо руху матеріальних засобів у підпорядкованих підрозділах, службах (службі), в тому числі щодо видачі матеріальних засобів зі складів, до закінчення приймання і здавання справ та посади (до затвердження акта) приймає особа, яка здає справи і посаду, з дозволу особи, що приймає справи і посаду.

Про прийняте рішення повідомляється голова комісії, призначеної наказом старшого командира (начальника).

Приймання та здавання справ і посади (у господарському відношенні) включає:

вивчення тим, хто приймає посаду, стану військового господарства (служби), а також стану природоохоронних об`єктів, їх будівництва (реконструкції) і капітального ремонту, виділених і витрачених на це коштів;

ознайомлення з посадовими особами;

здавання тим, що здає посаду, а тим, що приймає,- перевірку та приймання матеріальних засобів, коштів і документів;

документальне оформлення приймання та здавання справ і посади.

Пунктом 9.1.7 вказаного положення передбачено, що Приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом (додаток N 8).

До акта додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.

У тих випадках, коли той, хто здає, або заново призначений начальник має по окремих статтях акту заперечення, він викладає їх у письмовій формі в акті під час його підписання.

Проте, під час призначення позивача на посаду на виконання вищевказаних положень не було проведено інвентаризації майна матеріальних засобів та озброєння. Також, відсутній відповідний акт прийому-передачі військового майна та озброєння, протилежного відповідачем не доведено.

Відповідно до п.5 ч. 1 ст. 6 ЗУ Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі, особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Проте матеріали службового розслідування не містять письмового зобов`язання позивача про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності вищевказаного майна.

Також, книга обліку наявності та руху військового майна зенітно-ракетного взводу ст стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_2 оформлена з порушеннями, відсутня «дата розпочато».

При цьому, матеріали службового розслідування не містять документи, які підтверджують видачу позивачу кулемету в т.ч. рапорту командиру взводу на отримання даного озброєння відповідно до Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ № 359 від 29.06.2005 року.

Суд враховує, що під час проведення службового розслідування за фактом втрати військового майна відповідачем достеменно не встановлено наявність протиправних дій позивача, завдання прямої дійсної шкоди у зв`язку з особистою недисциплінованістю та безвідповідальним ставленням до своїх службових та посадових обов`язків, яким було спричинено безповоротну втрату військового майна, внаслідок чого спричинено матеріальні збитки.

Окрім того, суд наголошує що на теперішній час в Україні триває військовий стан, втрата майна відбулась внаслідок бойових дій, позивач виконував бойове завдання. Відтак, судом не встановлено вини позивача у втраті означеного вище майна, відповідачем протилежного суду не доведено.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

За змістом ч. 2 ст. 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до пп.1 ч.1 ст. 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту ч. 3 ст. 3 Закону № 160-ІХ, яким регулюються спірні правовідносини, слідує що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим лише за одночасного дотримання чотирьох умов, а саме: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Висновком службового розслідування не встановлено, що втрата військового майна сталась внаслідок протиправної поведінки позивача, яка полягає у невиконанні чи неналежному виконанні ним обов`язків військової служби та посадових обов`язків. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданою матеріальною шкодою або у нездійсненні належного контролю та неналежному зберіганні ввіреного йому військового майна. Діяння позивача є такими, що вчинені без умислу та не свідомо допустив настання шкоди (нестачі військового майна), у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправними та скасування пунктів 2, 5, 6, 7, 8 Наказу №193 від 25.03.2023 року, визнання дій щодо утримування щомісяця з грошового забезпечення у 20% коштів з військовослужбовця та зобов`язати вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункт 2 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 №173 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 », яким за порушення вимог статей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 58, 59, 119, 120 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог абз. 3 пункту 4 Розділу І, пункту 7, Розділу І, абз. 1 пункту 2 Розділу ІІ Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, пунктів 3.1.1, 3.1.12 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 року №300, пункту 59 Розділу V Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 року №440, пункту 31 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах» від 03.05.2000 року №748, відповідно до пункту «в» статті 48 керуючись статтею 55 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

Визнати протиправними та скасувати пункти 5, 6, 7, 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.03.2023 року №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 », а саме:

пункт 5 наказу, яким притягнуто старшого лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на загальну суму 2982336,06 грн. (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.);

пункт 6 наказу, яким не виплачувати щомісячну премію за березень місяць 2023 року офіцеру резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту ОСОБА_1 ;

пункт 7 наказу, яким внести суму заподіяної шкоди до Книги обліку нестач та Книги обліку грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_2 офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , у розмірі заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 грн.(два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.), в тому числі:

майно ракетно-артилерійської служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_2 : Бінокль Allwetter Fernglas 7X50 1 од. 4080,00 грн. (чотири тисячі вісімдесят грн., 00 коп); 7,62 мм кулемет М240В29 №CD15007 1од. 2959000,00 (два мільйони дев`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч грн. 00 коп.);

майно медичної служби в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_2 , медична аптечка бійця рятувальна 1 шт. 16771,90 грн. (шістдесят тисяч сімсот сімдесят одна грн. 90 коп.);

майно служби радіаційного, хімічного, біологічного захисту в зенітному ракетному взводі батальйону морської піхоти 2 військової частини НОМЕР_2 , протигаз ПМК-2 8 шт.- 2484,16 (дві тисячі чотириста вісімдесят чотири грн. 16 коп.).

Визнати протиправним та скасувати пункт 8 Наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.03.2023 року №193 в частині затвердження результатів службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 , яким вирахувати з грошового забезпечення офіцера резерву 33 запасної роти військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 суму заподіяної з його вини державі шкоди на суму 2982336,06 (два мільйона дев`ятсот вісімдесят дві тисячі триста тридцять шість грн. 06 коп.) та здійснювати стягнення суми завданої шкоди щомісяця із грошового забезпечення в розмірі 20% місячного грошового забезпечення до повного її погашення, за виявлену нестачу під час передачі ним посади командира зенітного ракетного взводу зенітно-ракетно-артилерійської батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 .

Визнати дії військової частини НОМЕР_2 по утриманню щомісяця з грошового забезпечення у розмірі 20% коштів з військовослужбовця ОСОБА_1 протиправними.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повернути військовослужбовцю ОСОБА_1 всі грошові кошти, утримані з його грошового забезпечення за наказом №193 «Про результати службового розслідування за фактом виявлення нестачі майна та озброєння зенітного ракетного взводу батальйону морської піхоти військової частини НОМЕР_2 » від 05.03.2023 року командира військової частини НОМЕР_2 .

Порядок і строки оскарження рішення визначаються ст.ст.293, 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 07.06.2024 р.

Суддя О.М. Тарасишина