Справа № 160/543/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2024 року Справа № 160/543/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняВасіної Н.В.
представника позивача Забари А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження і зобов`язання вчинити певні дії,-
04 січня 2024 року представник ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центр обслуговування платників Нікопольської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправною та скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2019 р. ВП №58661364, винесену державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем;
зобов`язати уповноважену особу Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про позивача.
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 позовні вимоги Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету України податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та з податку па додану вартість у сумі 183215,31 грн.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 року по справі №804/2162/15 апеляційну скаргу позивача було задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року в частині стягнення податкового боргу за. платежем "податок на доходи фізичних осіб" в сумі 630,70 грн., в тому числі пеня 28,33 грн. - скасовано, в цій частині позовних вимог відмовлено.
В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 було залишено без змін.
18 вересня 2015 року за заявою стягувала судом було видано виконавчий лист на виконання постанови по справі №804/2162/15.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року заяву Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено частково та суд поновив строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року у справі №804/2162/15.
Нікопольська об`єднана державної податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області на підставі ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року звернулася до Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції (м.Одеса) з заявою про відкриття виконавчого провадження лише 19.03.2019 року, тобто з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Державним виконавцем Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58661365 від 20.03.2019 року.
З автоматизованої системи виконавчого провадження ОСОБА_1 стало відомо про наявність постанови про завершення виконавчого провадження 26 серпня 2020 року, прийнятої відповідачем відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», яку остання також не отримувала.
ОСОБА_1 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову про відкриття виконавчого провадження №58661364 від 20.03.2019 року, винесену державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем, оскільки постанова винесена за межами строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 січня 2024 року для розгляду адміністративної справи №160/543/24 визначено суддю Олійника В.М.
09 січня 2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, у порядку визначеному ст. 297 КАС України.
23 січня 2024 року на адресу суду від представника Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов відзив на позовну заяву вх.№6976/24, в якому представник відповідача заперечує проти позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явленні до примусового виконання протягом трьох місяців.
Згідно з частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання та надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.
Відповідно до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Стягувачем виконавчий лист №804/2162/15 від 18.09.2015 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету України, податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 182584,61 грн. неодноразово пред`являвся до виконання.
По вказаному виконавчому документу державними виконавцями відділу неодноразово приймалися рішення як про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, так і про прийняття до виконання і відкриття виконавчого провадження.
Неодноразове пред`явлення на виконання виконавчого листа №804/2162/15 від 18.09.2015 року підтверджується відомостями/інформацією, що міститься в Електронному архіві Автоматизованої системи виконавчого провадження.
Згідно Електронного архіву АСВП за пошуком проведеним по номеру виконавчого документа, встановлено, що він пред`являвся на виконання стягувачем 6 разів, починаючи з 16.05.2016 року.
Пропустивши строк пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувач, відповідно до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», звернувся до суду про поновлення такого строку.
Ухвалою №50вр-18/804/2162/15 від 24.01.2018 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду цей строк було поновлено.
ОСОБА_1 вважає, що ухвала №50вр-18/804/2162/15 від 24.01.2018 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду набрала законної сили 24.01.2018 року, тому стягувач порушив строк пред`явлення на виконання виконавчого документа.
Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала набрала чинності 09.02.2018 року.
Ухвала з дати набрання чинності не скасовувалась та залишається чинною.

Підтвердження того, що станом на 24.01.2018 року вказана ухвала не набрала чинності є її копія, додана позивачам як доказ, де міститься відмітка суду - «Ухвала не набрала законної сили станом на 24.01.2018 р.»

Тобто, при пред`явленні 02.05.2018 року виконавчого документа по АСВП №56294190 стягувачем тримісячний строк не було пропущено - з дати набрання ухвалою чинності документ міг бути пред`явлений до 09.05.2018 року.

Таким чином, рішення державного виконавця від 20.03.2019 року щодо прийняття до виконання виконавчого документа та відкриття виконавчого провадження по АСВП №58661365 не суперечить вимогам частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» щодо строку пред`явлення на виконання виконавчого документа.

Щодо направлення постанови про відкриття виконавчого провадження, представник відповідача зазначив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини 9 статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У виконавчому провадженні АСВП №58661365 з примусового виконання виконавчого листа №804/2162/15 від 18.09.2015 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду наявна квитанція від 22.03.2019 року №635, що підтверджує направлення боржнику ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2019 року рекомендованим поштовим відправленням.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

31 січня 2024 року на адресу суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли пояснення вх.№9301/24, в яких представник третьої особи, керуючись статтею 165 Кодексу адміністративного судочинства України, надає пояснення щодо позову.

Ухвалою від 24.01.2018 року по справі №50вр-18/804/2162/15 поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року по справі №804/2162/15.

Строк набрання ухвалою законної сили 09.02.2018 року.

Дата надходження ухвали до ГУ ДФС у Дніпропетровській області 11.04.2018 року за вхідним №7752/10.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VII від 02.06.2016 року, виконавчі документи за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців, тобто термін пред`явлення виконавчого листа до 09.05.2018 року.

На підставі статей 3, 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 06.06.2016 року №1404-VII, ГУ ДФС у Дніпропетровській області листом від 23.04.2018 року №21053/10/04-36-17-15-16 виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року по справі №804/2162/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 182 584,61 грн. направлено на виконання до Марганецького міського ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області поштою 26.04.2018 року.

Вищезазначений виконавчий лист неодноразово повертався з виконавчої служби без виконання у зв`язку з відсутністю у платника майна, на яке може бути звернено стягнення, а саме:

заява ГУ ДФС від 23.04.2018 року №21053 (повернуто постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 04.05.2018 року на підставі пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»);

заява ГУ ДФС від 06.07.2018 року №39155 (повернуто постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2018 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»);

заява ГУ ДПС від 22.02.2019 року №20259 (повернуто постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.08.2020 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»);

заява ГУ ДПС від 10.11.2020 року №106520 (повернуто постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.08.2020 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Останньою постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2022 року за номером виконавчого провадження 63837841 Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виконавчий лист від 18.09.2015 року по справі №804/2162/15 повернуто на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно вимог пункту 102 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного етану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Дніпропетровській області заявою про примусове виконання рішення від 12.12.2023 року №48193/5/04-36-13-11-16 виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року по справі №804/2162/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в сумі 182 584,61 грн. повторно направлено на виконання до Марганецького ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Станом на 23.01.2024 року постанова про відкриття виконавчого провадження до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не надходила.

З урахуванням викладеного, представник третьої особи просив врахувати надані пояснення при розгляді справи.

12 лютого 2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшла заява про зміну предмета позову вх.№12673/24, в якій представник позивача, з урахуванням долученої до відзиву постанови про відкриття провадження №56806215 від 19.07.2018 року, просила викласти позовні вимоги в наступній редакції:

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2019 року ВП №58661365, винесену державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем;

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2019 року ВП №56806215, винесену державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем;

Зобов`язати уповноважену особу Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 ;

Стягнути з Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати включаючи витрати на правову допомогу.

12 лютого 2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 надійшли пояснення вх.№12675/24, в яких представник позивача, ознайомившись з відзивом, посилається на наступне..

Щодо доводів про те, що строк на пред`явлення виконавчого листа не пропущений, представник позивача зазначила.

За наслідком пред`явлення виконавчого листа з Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року відповідач відкрив виконавче провадження 20.03.2019 року

Відповідач вказує, що строк пред`явлення виконавчого документа стягувачем не пропущений, оскільки Ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року за даними Єдиного реєстру судових рішень набрала законної сили 09.02.2018 року

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до судових рішень» цим Законом регулюються відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до частини 1-3 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Як видно із Закону України «Про доступ до судових рішень» цей закон не визначає порядок набрання законної сили судовими рішеннями, оскільки це регулюється спеціальним законом, а саме нормами КАС України.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Навіть, якщо ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року дійсно набрала законної сили 09.02.2018 року, однак все рівно тримісячний строк на пред`явлення виконавчого документи стягувачем по ВП №56806215 та ВП 58661365 пропущений.

Аналогічним чином пропущеним є строк пред`явлення виконавчого документи стягувачем від 19.03.2019 року, за наслідком якого була прийнята спірна постанова про відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин в державного виконавця були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження в силу приписів пункту 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідності до якого виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Так, Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року суд поновив стягувачу строк на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання судового рішення, а тому в стягувача було додатково з дати набрання такою ухвалою законної сили три місяці на пред`явлення виконавчого документа стягувачу, такий строк не поновлюється з кожним поверненням виконавчого документа стягувачу без виконання, бо така норма в Законі України Про виконавче провадження» відсутня.

За таких обставин представник позивача вважає, що позовні вимоги є повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

22 лютого 2024 року на адресу суду від представника Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов відзив на уточнену позовну заяву вх.№15844/24, в якому представник відповідача проти задоволення заяви про зміну предмета позову заперечує з наступних підстав.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення (частина 4 статті 12 Закону №1404-VIII).

Приписами частини 1 статті 376 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Частиною 4 статті 12 Закону №1404-VІІІ передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.

Про це було безпосередньо зазначено у частині 2 статті 23 Закону №606-ХІV, яка є попередньою редакцією Закону №1404-VIII, тоді як в чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12, але в ній ця норма відсутня.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, відповідно до частини 4 та 5 статті 12 Закону №1404-VІІІ після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення.

Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону №1404-VIII.

Така позиція узгоджується з подібними правовими висновками, висловленими у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 29 жовтня 2020 року у справі №916/922/16 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 303/2642/20.

Як зазначалося у відзиві від 17.01.2024 року на позовну заяву, стягувачем виконавчий лист №804/2162/15 від 18.09.2015 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду, про стягнення фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету України, податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 182584,61 грн. неодноразово пред`являвся до виконання.

Позивач вважає, що стягувач порушив строк пред`явлення на виконання виконавчого документа, однак це суперечить інформації, відомостям, які зберігаються в Єдиному державному реєстрі судових рішень по вказаній ухвалі.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» від 22.12.2005 року №3262-ІV.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень вказана ухвала набрала чинності 09.02.2018 року.

Ухвала з дати набрання чинності не скасовувалася та залишається чинною.

Крім того, підтвердженням факту, що станом на 24.01.2018 року вказана ухвала не набрала чинності є наявність відмітки суду - «Ухвала не набрала законної сили станом на 24.01.2018 р.»

Враховуючи викладене, доводи представника позивача про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання по ВП №56806215 та ВП №58661365 минув, є безпідставними та спростовуються матеріалами виконавчих проваджень №№ 51118384, 53670004, 54135004, 56294190.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року ухвалено подальший розгляд адміністративної справи №160/543/24 здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29 березня 2024 року о 10 годині 00 хвилин в приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: місто Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4, зала судових засідань №4.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2024 року задоволено клопотання представника Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду в адміністративній справі №160/543/24.

29 березня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 надійшов уточнений позов вх.№11917/24, в якому представник позивача просить:

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2019 року ВП №58661365, винесену державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем;

Визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2018 року ВП №56806215, винесену державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем;

Зобов`язати уповноважену особу Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 ;

Стягнути з Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 судові витрати включаючи витрати на правову допомогу.

Уточнені позовні вимоги обгрунтовані тим, що в грудні 2023 року позивачеві стало відомо, що у відношенні неї відкрите виконавче провадження, де позивач є боржником.

Для отримання інформації про виконавче провадження 25.12.2023 року позивач ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та дізналася, що в провадженні відповідача перебуває виконавче провадження №58661365, яке було відкрите на примусове виконання виконавчого листа №804/2162/15, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 позовні вимоги Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету України податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та з податку на додану вартість у сумі 183215,31 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 року по справі №804/2162/15 апеляційну скаргу позивача було задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року в частині стягнення податкового боргу за платежем "податок на доходи фізичних осіб" в сумі 630,70 грн., в тому числі пеня 28,33 грн. - скасовано, в цій частині позовних вимог відмовлено.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 було залишено без змін.

18 вересня 2015 року за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист на виконання вищевказаної постанови.

Виконавчий лист не був пред`явлений до примусового виконання стягувачем, а тому стягував звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про виправлення описки у виконавчому листі та про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року заяву Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено частково та суд поновив строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року у справі № №804/2162/15.

ОСОБА_1 не отримувала повістки про виклик та не була присутня під час розгляду заяви Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області про виправлення описки у виконавчому листі та поновлення строку на його пред`явлення до примусового виконання та зі змістом ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року у справі № №804/2162/15 ознайомилася лише 25.12.2023 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Не дивлячись на те, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі №804/2162/15 датується 24.01.2018 роком, з заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа Нікопольська об`єднана державної податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася лише 18.07.2018 року та вдруге 19.03.2019 року, тобто з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документи до виконання.

За наслідком подання заяви та виконавчого листа відповідач відкрив виконавче провадження Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №58661365 від 20.03.2019 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року поновив строк стягувачу на пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання судового рішення, а тому в стягувача було додатково з дати набрання такою ухвалою законної сили три місяці на пред`явлення виконавчого документа стягувачу, та такий строк не поновлюється із кожним поверненням виконавчого документа стягувачу без виконання, бо така норма в Законі України "Про виконавче провадження" відсутня.

Відповідно до частин 5, 7 статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною 4 статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням чого, виникає необхідність зобов`язання уповноваженої особи Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 березня 2024 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Центр обслуговування платників Нікопольської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (РНОКПП 44118658) в справі №160/543/24.

08 квітня 2024 року на адресу суду від представника Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшов відзив на уточнену позовну заяву вх.№29024/24, в якому представник відповідача заперечує проти як первісного, так і уточненого позову з наступних підстав.

По виконавчому листу №804/2162/15 від 18.09.2015 року в Автоматизованої системи виконавчого провадження містяться наступні записи про виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 :

1. Виконавче провадження №51118384 - перебував на виконанні з 17.05.2016 року по 24.02.2017 року

На момент пред`явлення до виконання виконавчого документа строк пред`явлення на виконання становив 1 рік (частина 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХIV від 21.04.1999 року, втратив чинність).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу - 24.02.2017 року

2. Виконавче провадження №53670004 - пред`явлено до виконання 29.03.2017 року, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29.03.2017 року

3. Виконавче провадження №54135004 - пред`явлено на виконання 14.06.2017 року, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 14.06.2017 року.

4. Виконавче провадження №56294190 - пред`явлено на виконання 02.05.2018 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання, яка відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень на той час була чинна (дата набрання законної сили 09.02.2018 року).

Державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 04.05.2018 року.

5. Виконавче провадження №56806215 - пред`явлено до виконання 18.07.2018 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання, яка відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень на той час була чинна (дата набрання законної сили 09.02.2018 року).

19 липня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Після проведення виконавчих дій згідно з пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2018 року.

6. Виконавче провадження №58661365 - пред`явлено до виконання 19.03.2019 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання, яка відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень на той час була чинна (дата набрання законної сили 09.02.2018 року).

20 березня 2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Після проведення виконавчих дій згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.08.2020 року.

Виходячи з вищевикладеного, на думку представника відповідача, строк пред`явлення до виконання виконавчого документа постійно переривався, у зв`язку з пред`явленням його на виконання.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні уточненого адміністративного позову ОСОБА_1 .

18 квітня 2024 року на адресу суду через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву вх.№14746/24, в якій представник позивача, ознайомившись зі змістом відзиву, зазначила наступне.

З постановою про відкриття виконавчого провадження по ВП №56806215 позивач ознайомилась лише після того, як така постанова була подана відповідачем до суду разом з відзивом та вже після цього позивач змінила предмет позову та в прохальній частині просила скасувати таку постанову.

Заява про зміну предмета позову також була подана в межах строків, визначених в пункту 1 частині 2 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому доводи відповідача в цій частині є безпідставними.

Представник позивача вважає, що не заслуговують на увагу доводи відповідача, що з реєстру боржників позивач могла знати про ВП №56806215, оскільки в Реєстрі боржників відсутня інформація про те, що вказане ВП стосується того ж самого виконавчого листа №804/2162/15, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом, оскільки наявність двох виконавчих проваджень по примусовому виконанню одного і того ж самого виконавчого листа є недопустимим та таке і не передбачено нормами Закону України «Про виконавче провадження», а тому доводи відповідача в цій частині є неспроможними.

Крім того, в своєму відзиві відповідач вказує, що не може надати докази того, що постанова про відкриття виконавчого провадження по ВП №56806215 надсилалася позивачеві, оскільки такі матеріали знищені.

З цього приводу представник відповідача лише посилається на положення Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5, у відповідності до пункту 7 Розділу ІІ якого не підлягають реєстрації, а приєднуються до виконавчого провадження з відміткою про дату їх одержання: документи виконавчого провадження, повернуті через невручення адресату.

Відповідач вказує, що повернені листи, які не були вручені, не реєструються у відповідності до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, а приєднуються до справи, а оскільки справа знищена, то відповідач не може надати докази того, що постанова про відкриття виконавчого провадження по ВП №56806215 дійсно надсилалась позивачу.

Натомість, відповідно до пункту 9 Розділу ІІ Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 року №1829/5 реєстрація вихідної кореспонденції органів державної виконавчої служби, приватного виконавця здійснюється в Системі в порядку, встановленому пунктами 5, 6 розділу IV Положення про автоматизовану систему.

Відповідач вказує. що матеріали ВП №56806215 разом з конвертом про надсилання на адресу позивача з постановою про відкриття виконавчого провадження знищені, однак відповідач міг надати інформацію з журналів вихідної кореспонденції, підтверджуючого хоча б направлення такої постанови на адресу позивача. однак відповідач не надав таку інформацію.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Всупереч вимогам вказаної норми відповідач не надав жодного доказу як обізнаності позивача зі спірними рішеннями, так і доказів того, що відповідач направляв такі документи позивачу.

З огляду на наявність імперативної норми щодо того, що тягар доказування лежить саме на відповідачеві, доводи відповідача про те, що позивачем не надані докази порушення відповідачем положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» є безпідставними.

ОСОБА_1 вважає, що безпідставними є доводи про врахування в обрахунок строку пред`явлення виконавчого документа ВП №56294190, оскільки вказане ВП не було відкрите, натомість була винесена постанова про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Виконавче провадження №56806215 було відкрите 19.07.2018 року, тобто з пропуском тримісячного строку, а тому постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню.

Аналогічним чином підлягає скасуванню і постанова про відкриття виконавчого провадження від 20.03.2019 року ВП №58661365, оскільки була прийнята з порушенням строків.

26 квітня 2024 року на адресу суду від представника Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшли заперечення на відповідь на відзив вх.№34196/24, в яких представник відповідача викладає свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань і аргументів.

Щодо доводів про відсутність факту пропуску строку на пред`явлення виконавчого документа зі сторони стягувача, представник відповідача зазначив наступне.

Представник позивача повторно вказує, що ухвала №50вр-18/804/2162/15 від 24.01.2018 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду набрала законної сили 24.01.2018 року, при цьому ігноруючи факт, що станом на 24.01.2018 року вказана ухвала не набрала чинності, оскільки є наданий позивачем доказ, де міститься відмітка суду - «Ухвала не набрала законної сили станом на 24.01.2018 р.» та підпис судді міститься як раз під цією відміткою.

Також представник позивача не бере до уваги, що це суперечить інформації, відомостям, які зберігаються в Єдиному державному реєстрі судових рішень по вказаній ухвалі, про що вже зазначалося відповідачем.

У відповіді на відзив представник позивача вважає, що безпідставними є доводи відповідача про врахування в обрахунок строку пред`явлення виконавчого документа по ВП № 56294190, оскільки вказане ВП не було відкрите, а натомість була винесена постанова про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Це міркування є помилковим, оскільки згідно пункту 1 частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а не в разі його відкриття, як стверджує представник позивача.

Відтак, строки пред`явлення виконавчого документа по виконавчим провадженням №56806215 та №58661365 не були порушені.

Повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону №1404-VІІІ.

З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Останнє судове засідання по справі відбулося 23 травня 2024 року об 11 годині 00 хвилин.

Представник позивача прибула в судове засідання, просила задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", в попередніх судових засіданнях просили в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, представника третьої особи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 позовні вимоги Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету України податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та з податку па додану вартість у сумі 183215,31 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 року по справі №804/2162/15 апеляційну скаргу позивача було задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року в частині стягнення податкового боргу за. платежем "податок на доходи фізичних осіб" в сумі 630,70 грн., в тому числі пеня 28,33 грн. - скасовано, в цій частині позовних вимог відмовлено.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 було залишено без змін.

18 вересня 2015 року за заявою стягувача судом видано виконавчий лист на виконання постанови по справі №804/2162/15.

Стягувачем виконавчий лист №804/2162/15 від 18.09.2015 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на користь бюджету України податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 182584,61 грн. неодноразово пред`являвся до виконання.

По вказаному виконавчому документу державними виконавцями відділу неодноразово приймалися рішення як про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, так і про прийняття до виконання і відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, згідно частини 4 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» після кожного пред`явлення на виконання - строк пред`явлення документа до виконання переривався.

Неодноразове пред`явлення на виконання виконавчого листа №804/2162/15 від 18.09.2015 року підтверджується відомостями/інформацією, що міститься в Електронному архіві Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Згідно Електронного архіву АСВП за пошуком проведеним по номеру виконавчого документа, судом встановлено, що виконавчий лист №804/2162/15 пред`являвся на виконання стягувачем 6 разів, починаючи з 16.05.2016 року.

По виконавчому листу №804/2162/15 від 18.09.2015 року в Автоматизованої системи виконавчого провадження містяться наступні записи про виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 :

1. Виконавче провадження №51118384 - перебував на виконанні з 17.05.2016 року по 24.02.2017 року.

На момент пред`явлення до виконання виконавчого документа строк пред`явлення на виконання становив 1 рік (частина 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХIV від 21.04.1999 року, втратив чинність).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу - 24.02.2017 року

2. Виконавче провадження №53670004 - пред`явлено до виконання 29.03.2017 року, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29.03.2017 року

3. Виконавче провадження №54135004 - пред`явлено на виконання 14.06.2017 року, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 14.06.2017 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року заяву Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено частково та судом поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року у справі №804/2162/15.

4. Виконавче провадження №56294190 - пред`явлено на виконання 02.05.2018 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання, яка відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень на той час була чинна (дата набрання законної сили 09.02.2018 року).

Державним виконавцем Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції у Дніпропетровській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 04.05.2018 року.

5. Виконавче провадження №56806215 - пред`явлено до виконання 18.07.2018 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання.

19 липня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Після проведення виконавчих дій згідно з пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2018 року.

6. Виконавче провадження №58661365 - пред`явлено до виконання 19.03.2019 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання.

Державним виконавцем Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58661365 від 20.03.2019 року.

Після проведення виконавчих дій згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 26.08.2020 року.

Останньою постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 28.09.2022 року за номером виконавчого провадження 63837841 Томаківського ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) виконавчий лист від 18.09.2015 року по справі №804/2162/15 повернуто на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області з заявою про примусове виконання рішення від 12.12.2023 року №48193/5/04-36-13-11-16 виконавчий лист Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року по справі №804/2162/15 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 182 584,61 грн. знову направлено на виконання до Марганецького ВДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Представник позивача посилається на те, що ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі № №804/2162/15 датується 24.01.2018 роком, однак з заявою про відкриття виконавчого провадження для примусового виконання виконавчого листа Нікопольська об`єднана державної податкова інспекція Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області звернулася лише 18.07.2018 року та вдруге 19.03.2019 року, тобто з пропуском строку для пред`явлення виконавчого документи до виконання.

За наслідком подання заяви та виконавчого листа відповідач відкрив виконавче провадження постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №58661365 від 20.03.2019 року.

Крім того, у межах заявлених позовних вимог представник ОСОБА_1 вважає, що відповідно до приписів частини 4 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року по справі №804/2162/15 до виконання не перериваються у разі його пред`явлення до виконання.

ОСОБА_1 , з урахуванням уточненого позову, вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, постанови про відкриття виконавчого провадження №58661364 від 20.03.2019 року та постанову №56806215 від 19 липня 2018 року, винесені державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 року №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до підпункту 6, 7 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, в тому числі таких виконавчих документів, як постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Частиною 1 статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників.

Особиста участь фізичної особи у виконавчому провадженні не позбавляє її права мати представника, крім випадку, коли боржник згідно з рішенням зобов`язаний вчинити певні дії особисто.

У відповідності до частин 1, 3 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 позовні вимоги Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено та стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету України податковий борг з податку на доходи фізичних осіб та з податку па додану вартість у сумі 183215,31 грн.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29.07.2015 року по справі №804/2162/15 апеляційну скаргу позивача було задоволено частково, постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року в частині стягнення податкового боргу за. платежем "податок на доходи фізичних осіб" в сумі 630,70 грн., в тому числі пеня 28,33 грн. - скасовано, в цій частині позовних вимог відмовлено.

В іншій частині постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 року по справі №804/2162/15 було залишено без змін.

18 вересня 2015 року за заявою стягувача судом було видано виконавчий лист на виконання постанови по справі №804/2162/15.

Стягувачем виконавчий лист №804/2162/15 від 18.09.2015 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , на користь бюджету України податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 182584,61 грн. неодноразово пред`являвся до виконання.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень" від 02.04.2012 року №512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

З матеріалів справи вбачається, що по виконавчому листу №804/2162/15 від 18.09.2015 року в Автоматизованої системи виконавчого провадження містяться наступні записи про виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 :

1. Виконавче провадження №51118384 - перебував на виконанні з 17.05.2016 року по 24.02.2017 року.

На момент пред`явлення до виконання виконавчого документа строк пред`явлення на виконання становив 1 рік (частина 1 статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» №606-ХIV від 21.04.1999 року, втратив чинність).

Згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу - 24.02.2017 року

2. Виконавче провадження №53670004 - пред`явлено до виконання 29.03.2017 року, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 29.03.2017 року

3. Виконавче провадження №54135004 - пред`явлено на виконання 14.06.2017 року, державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 14.06.2017 року.

4. Виконавче провадження №56294190 - пред`явлено на виконання 02.05.2018 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року заяву Нікопольської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Дніпропетровській області було задоволено частково та судом поновлено строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2015 року у справі №804/2162/15.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання, яка відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень на той час була чинна (дата набрання законної сили 09.02.2018 року).

Державним виконавцем Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції у Дніпропетровській області прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 04.05.2018 року.

5. Виконавче провадження №56806215 - пред`явлено до виконання 18.07.2018 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання.

19 липня 2018 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Після проведення виконавчих дій згідно з пункту 2 частини 1 статті 37 Закону виконавчий документ було повернуто стягувачу.

Постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.12.2018 року.

6. Виконавче провадження №58661365 - пред`явлено до виконання 19.03.2019 року.

До заяви про відкриття виконавчого провадження стягувачем додана ухвала №50вр-18/804/2162/125 від 24.01.2018 року про поновлення строку пред`явлення на виконання.

Державним виконавцем Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58661365 від 20.03.2019 року.

Щодо порушення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону №1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Як зазначалося вище, стягувачем виконавчий лист №804/2162/15 від 18.09.2015 року Дніпропетровського окружного адміністративного суду, про стягнення з фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на користь бюджету України податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 182584,61 грн. неодноразово пред`являвся до виконання.

Представник позивача вважає, що стягувач порушив строки пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Суд не погоджується з такими доводами представника позивача і виходить з того, що ухвала суду від 24 січня 2018 року про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа набрала чинності 09.02.2018 року.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про помилковість доводів представника позивача про те, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання по ВП №56806215 та ВП №58661365 минув, оскільки пред`явлення виконавчого листа до виконання відбувалося неодноразово в межах тримісячного строку, що підтверджується матеріалами виконавчих проваджень.

Щодо переривання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 11 Розділу II Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана, не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною 4 статті 12 Закону №1404-VІІІ передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується.

Про це було безпосередньо зазначено у частині 2 статті 23 Закону №606-ХІV, яка є попередньою редакцією Закону №1404-VIII, тоді як в чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, відповідно до частини 4 та 5 статті 12 Закону №1404-VІІІ після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення.

Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону №1404-VIII.

Така позиція узгоджується з подібними правовими висновками, висловленими у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 29 жовтня 2020 року у справі №916/922/16 та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі №303/2642/20.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону №1404-VIII.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірні постанови про відкриття виконавчого провадження, винесені державним виконавцем Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ульянковим Сергієм Геннадійовичем, є правомірними та скасуванню не підлягають.

У зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи вищенаведені висновки суду, суд також не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову в частині зобов`язання відповідача виключити з Єдиного реєстру боржників відомості про позивача.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статті 17, частини 5 статті 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява №33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryaldaz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Марганецького відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управлянні Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження і зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складений 31 травня 2024 року.

Суддя В.М. Олійник