Справа № 500/2885/24
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2885/24

07 червня 2024 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у письмовому провадженні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №86 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи: з 06.09.1977 по 22.02.1982 в Лановецькому цукрозаводі; з 10.03.1982 по 31.03.2000 в колгоспі «Перемога»; з 01.04.2000 по 31.12.2003 в ПАП «Перемога»; з 20.02.1984 по 27.02.1987 час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ); з 17.05.1985 по 16.05.1988 час догляду за дитиною до досягнення нею 3-трирічного віку ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ); з 02.10.1982 по 01.10.1985 час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 );

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди роботи, зазначені в архівних довідках № 03-01/2/1739 від 01.12.2023, № 03-01/21/1740 від 01.12.2023, виданих архівним відділом № 2 Кременецької РВА Тернопільської області, та № 398/06-06 від 27.12.2019, виданою трудовим архівом Лановецької міської ради Лановецького району Тернопільської області;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 04.12.2023.

В обґрунтування позову вказує, що 04.12.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 06.12.2023 №86 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком та не зараховано до страхового стажу спірні періоди роботи та періоди догляду за дітьми, оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (у паспорті « ОСОБА_5 », в свідоцтві про шлюб, свідоцтвах про народження дітей, архівних довідках та інших документах « ОСОБА_5 »).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень та стверджує, що зазначені в рішенні підстави відмови у зарахуванні до страхового стажу періодів трудової діяльності є надто формальними, оскільки з системного аналізу змісту наданих документів можна належним чином ідентифікувати особу ОСОБА_1 та встановити періоди її роботи.

Вказує, що її загальний страховий стаж з врахуванням спірних періодів становить 26 років 3 місяці 9 днів, що дає право на призначення пенсії за віком.

Відтак ОСОБА_1 вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №86, у зв`язку з чим звернулася до суду з цим позовом та просить задовольнити його повністю.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у строк, встановлений частиною другою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

04.06.2024 до суду від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надійшов відзив на позовну заяву, у якому орган Пенсійного фонду з позовними вимогами не погоджується з таких підстав.

04.12.2023 позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини другої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення від 06.12.2023 № 86 про відмову позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Страховий стаж позивача склав 04 роки 08 місяців 01 день.

За наданими для розгляду документами до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи:

з 06.09.1977 по 22.02.1982 в Лановецькому цукрозаводі, з 10.03.1982 по 31.03.2000 в колгоспі Перемога, з 01.04.2000 по 31.12.2003 в ПАП Перемога, оскільки не підтверджено зміну прізвища ОСОБА_6 , в наданому свідоцтві про шлюб від 21.11.1981 серія НОМЕР_1 прізвище позивача не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про шлюб - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 ). Надані архівні довідки від 01.12.2023 №03-01/2/1739, від 27.12.2019 №398/06-06, від 01.12.2023 №03-01/21/1740 за вищевказаний період роботи не взято до уваги, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним;

з 28.02.1984 по 27.02.1987 - час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки прізвище позивача, зазначене у свідоцтві про народження від 07.04.1984 серія НОМЕР_2 , не відповідає паспортним даним позивача (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 );

з 17.05.1985 по 16.05.1988 - час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), оскільки прізвище позивача, зазначене у свідоцтві про народження від 06.07.1985 серія НОМЕР_3 , не відповідає паспортним даним позивача (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 );

з 02.10.1982 по 01.10.1985 час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), відповідно наданого свідоцтва про народження від 25.12.1982 серія НОМЕР_4 , оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 ).

Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком, у зв`язку з чим рішення від 06.12.2023 № 86 є законним, правомірним та обґрунтованим.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком, зазначено, що Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення та виплати пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, оскільки це є втручанням в дискреційні повноваження органів Фонду.

Враховуючи вищенаведене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.50-53).

05.06.2024 від відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду надійшов відзив, у якому, зокрема, вказано, що позивач 04.12.2023 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, рішенням від 06.12.2023 якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком.

Вік позивача на момент звернення до пенсійного органу 63 роки. Страховий стаж 04 роки 08 місяців 01 день.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу не може бути зараховано наступні періоди роботи: з 06.09.1977 по 22.02.1982 в Лановецькому цукровому заводі, з 10.03.1982 по 31.03.2000 в колгоспі "Перемога", з 01.04.2000 по 31.12.2003 в ПАП "Перемога", а також час догляду за дітьми: з 28.02.1984 по 27.02.1987, з 17.05.1985 по 16.05.1988, з 02.10.1982 по 01.10.1985, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним (в паспорті - ОСОБА_5 , в інших документах - ОСОБА_5 ).

Надані архівні довідки від 01.12.2023 №03-01/2/1739, від 27.12.2019 №398/06-06, від 01.12.2023, №03-01/21/1740 за вказаний період роботи не може бути взято до уваги, оскільки прізвище позивача не відповідає паспортним даним.

Крім того, звертає увагу, що нарахування та виплата пенсії є дискреційним повноваженням пенсійного органу, а суд може лише зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути заяву про призначення пенсії.

З огляду на вказане Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить відмовити у задоволенні позову повністю (а.с.83-86).

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), після досягнення віку 63 років, 04.12.2023 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком, надавши відповідні документи перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.17-20).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №86 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні вказано, що страховий стаж складає 04 роки 08 місяців 01 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи:

з 06.09.1977 по 22.02.1982 в Лановецькому цукрозаводі, з 10.03.1982 по 31.03.2000 в колгоспі Перемога, з 01.04.2000 по 31.12.2003 в ПАП Перемога, оскільки не підтверджено зміну прізвища ОСОБА_6 , в наданому свідоцтві про шлюб від 21.11.1981 серія НОМЕР_1 прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про шлюб - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 ). Стаж обчислено з 01.01.1999 за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;

з 28.02.1984 по 27.02.1987 час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) відповідно до наданого свідоцтва про народження від 07.04.1984 серія НОМЕР_2 , оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 );

з 17.05.1985 по 16.05.1988 час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) відповідно до наданого свідоцтва про народження від 06.07.1985 серія НОМЕР_3 , оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 );

з 02.10.1982 по 01.10.1985 час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ), відповідно до наданого свідоцтва про народження від 25.12.1982 серія НОМЕР_4 , оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 ).

Надані архівні довідки від 01.12.2023 №03-01/2/1739, від 27.12.2019 №398/06-06, від 01.12.2023 №03-01/21/1740 за вищевказаний період роботи не взято до уваги, оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним.

Особа матиме право на пенсійну виплату при умові набуття необхідного страхового стажу (а.с.14 зворот 15, 77).

Про прийняте рішення позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 13.12.2023 (а.с.14).

Позивач не погоджується з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, вважає його протиправним та таким, що порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-ІV).

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу (частина перша статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону № 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

До стажу роботи зараховується також, серед іншого, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта громадянина України (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала (пункт 11 Порядку №637).

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливість їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку №637).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Судом досліджено копію трудової книжки серії НОМЕР_5 , оформлену на ОСОБА_1 20.09.1977 (а.с.25-26). У відомостях про особу вказано дату народження 04.12.1960.

Розділ Відомості про роботу трудової книжки позивача містить записи щодо її трудової діяльності у спірні періоди:

Лановецький цукровий завод:

06.09.1977, прийнята підсобною працівницею,

22.02.1982, звільнена з роботи.

Колгосп «Перемога»:

10.03.1982, прийнята на роботу обліковцем ферми,

31.03.2000, звільнена з роботи.

ПАП «Перемога»:

01.04.2000, прийнята на роботу в рільничу бригаду,

31.12.2003, звільнена з роботи.

Записи про звільнення засвідчені підписами уповноважених осіб та скріплені печатками підприємств (а.с.25-26).

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення і розрахунку стажу (а.с.16, 68), до страхового стажу позивача не зарахована трудова діяльність згідно з вказаними записами трудової книжки серії НОМЕР_5 , оскільки не підтверджено зміну прізвища ОСОБА_6 , в наданому свідоцтві про шлюб від 21.11.1981 серія НОМЕР_1 прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про шлюб - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 ).

Також на підтвердження спірних періодів трудової діяльності позивачем надано до органу Пенсійного фонду та до суду:

архівну довідку про трудовий стаж № 03-01/2/1739 від 01.12.2023, видану архівним відділом №2 Кременецької РВА Тернопільської області, у якій на підставі документів архівного фонду колгоспу «Перемога», колективного сільськогосподарського підприємства «Перемога» село Матвіївці Кременецького (Шумського) району Тернопільської області, книги обліку трудового стажу за 1982-1989, 1991-2000 роки, книги нарахування заробітної плати за 1990 рік вказано дані щодо встановленого мінімуму та кількості відпрацьованих людиноднів ОСОБА_1 (так в документах) (а.с.35);

архівну довідку про трудовий стаж № 03- 01/2/1740 від 01.12.2023, видану архівним відділом №2 Кременецької РВА Тернопільської області, у якій вказано, що в документах архівного фонду приватного агропромислового підприємства «Перемога» в книгах наказів з кадрових питань (особового складу) за 2000-2003 роки є відомості, що згідно наказу № 23 від 01.04.2000 ОСОБА_1 (так в документах) прийнята різноробочою в рільничу бригаду № 2, згідно наказу № 97 від 31.12.2003 ОСОБА_1 (так в документах) звільнена з роботи (а.с.36);

історичну довідку ВАТ «Лановецький цукровий завод» (а.с.37, 38-39);

архівну довідку № 398/06-06 від 27.12.2019, видану трудовим архівом Лановецької міської ради, у якій вказано, що в документах архівного фонду Відкритого акціонерного товариства «Лановецький цукровий завод» трудового архіву Лановецької міської ради в наказах по особовому складу значаться: наказ №133-л від 05.09.1977 про прийняття ОСОБА_7 підсобною робітницею лабораторії бурякопункту, з 7-ми годинним робочим днем, І розряду, з 06.09.1977, на період приймання і зберігання цукрових буряків; наказ №16-л від 19.02.1982 про звільнення ОСОБА_7 - робітниці бурякопункту, з 22.02.1982 за власним бажанням (а.с.40).

Як слідує зі змісту оскаржуваного рішення надані архівні довідки від 01.12.2023 №03-01/2/1739, від 27.12.2019 №398/06-06, від 01.12.2023 №03-01/21/1740 не взято до уваги, оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним.

Крім того, позивачу не зараховано час догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку:

з 02.10.1982 по 01.10.1985 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) відповідно до наданого свідоцтва про народження від 25.12.1982 серія НОМЕР_4 , оскільки прізвище заявниці не відповідає паспортним даним (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 );

з 28.02.1984 по 27.02.1987 ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оскільки прізвище позивача, зазначене у свідоцтві про народження від 07.04.1984 серія НОМЕР_2 , не відповідає паспортним даним позивача (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 );

з 17.05.1985 по 16.05.1988 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), оскільки прізвище позивача, зазначене у свідоцтві про народження від 06.07.1985 серія НОМЕР_3 , не відповідає паспортним даним позивача (в свідоцтві про народження - ОСОБА_5 , в паспорті - ОСОБА_5 ) (а.с.14 зворот -15, 77).

Таким чином усі спірні періоди трудової діяльності позивача та час догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку не враховано відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за поданими ОСОБА_1 документами з огляду на розбіжності в написанні її прізвища у паспорті та інших документах.

Стосовно цього суд зазначає, що трудову книжку серії НОМЕР_5 20.09.1977 оформлено на « ОСОБА_1 » (російською мовою), ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.25).

У свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_6 , виданому 10.12.1960 органом реєстрації актів громадянського стану, зазначено: ОСОБА_7 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Гриньківці, В. Дедеркальського району Тернопільської області (а.с.32).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , прізвище ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , після укладення шлюбу 21.11.1981 змінено на ОСОБА_5 (а.с.31).

У свідоцтві про народження ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) від 25.12.1982, серії НОМЕР_4 у відомостях про матір дитини вказано ОСОБА_1 (а.с.30).

У свідоцтві про народження ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від 07.04.1984, серії НОМЕР_2 , у відомостях про матір дитини вказано ОСОБА_1 (а.с.27).

У свідоцтві про народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) від 06.07.1985, серії НОМЕР_3 у відомостях про матір дитини вказано ОСОБА_1 (а.с.28).

У паспорті громадянина України позивача серії НОМЕР_7 , виданого 10.10.2001 Шумським РВ УМВС України в Тернопільській області, українською мовою зазначено: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: село Гриньківці Шумського району Тернопільської області. Російською мовою відомості про власника паспорта вказано: ОСОБА_1 (а.с.11). Реєстраційна картка платника податків видана на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Отже, у свідоцтві про укладення шлюбу, у свідоцтвах про народження дітей, в архівних довідках дійсно вказано прізвище позивача ОСОБА_5 , що не відповідає відомостям документів, які видані в часі пізніше паспорта громадянина України, де прізвище зазначено ОСОБА_5 , такі ж відомості про особу обліковуються в РНОКПП, Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с.73).

Така розбіжність у написанні прізвища позивача у раніше виданих документах, а саме « ОСОБА_5 », тобто без апострофа пов`язана із застосуванням аналогії написання вказаного прізвища російською мовою.

Проте наявність вказаної розбіжності у написанні прізвища ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірні періоди до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , факт роботи якої на вищевказаних підприємствах відповідачами не заперечується, а формальні неточності в документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів Пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист. При цьому висновок суду про те, що наведені вище відомості про роботу стосуються саме ОСОБА_1 , незалежно від написання прізвища з апострофом чи без, ґрунтується на співставленні інших даних про цю особу (дати народження, місця народження, місця роботи тощо).

Відтак допущення іншого написання прізвища особи не можуть бути підставою для незарахування спірних періодів роботи позивача до її страхового стажу.

При цьому суд зазначає, що у трудовій книжці позивача у відомостях про роботу наявні відповідні записи про прийняття її на роботу та звільнення з роботи, записи оформлені належним чином, у разі необхідності засвідчені підписами та скріплені печатками установи, відтак ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження її страхового (трудового) стажу.

Крім того, як вже зазначав суд, частиною третьою статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачені види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зокрема, пунктом «ж» вказаної норми встановлено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Таким чином, суд оцінює критично підстави для відмови зарахувати спірні періоди до страхового стажу, на які вказало у рішенні Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №86.

Відтак рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №86 в частині відмови ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи та час догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, як вбачається з розрахунку стажу ОСОБА_1 , певні періоди частково зараховані органами Пенсійного фонду до страхового стажу позивача (а.с.16, 68). Періоди, що перетинаються, підлягають зарахуванню в одинарному розмірі.

За встановлених у цій справі обставин наявні достатні та обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідного територіального органу Пенсійного фонду України зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 06.09.1977 по 22.02.1982 у Лановецькому цукровому заводі; з 10.03.1982 по 31.03.2000 в колгоспі «Перемога»; з 01.04.2000 по 31.12.2003 в ПАП «Перемога»; а також час догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку: з 28.02.1984 по 27.02.1987, з 17.05.1985 по 16.05.1988, з 02.10.1982 по 01.10.1985, в одинарному розмірі, з урахуванням вже зарахованих періодів та періодів, що перетинаються.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 04.12.2023, то суд зазначає таке.

За нормами частини другої статті 26 Закону № 1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Щодо дати, з якої позивачу могла б бути призначена пенсія за віком, то суд зауважує, що за приписами пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону №1058-ІV вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досягнула віку 63 років 04.12.2023, тобто набула право на призначення пенсії за віком відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Із заявою звернулася 04.12.2023, відтак має право на призначення пенсії з 05.12.2023 - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку за наявності загального страхового стажу роботи не менше 20 років.

Водночас саме відповідач наділений дискреційними повноваженнями з питань призначення та виплати пенсії або прийняття рішення про відмову у її призначенні, а тому суд не вправі перебирати на себе функції вказаного суб`єкта владних повноважень. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Обчислення (розрахунок) загального стажу позивача належать до повноважень пенсійного органу і суд позбавлений можливості за таких умов вирішувати питання про призначення пенсії за віком.

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути відповідну заяву позивача про призначення пенсії за віком.

При цьому при визначенні відповідного територіального органу Пенсійного фонду України, який має розглянути питання про перехід позивача на пенсію за віком на пільгових умовах, суд враховує, що 30.03.2021 набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16.03.2021 за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1), якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови від 07.07.2014 № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01.04.2021.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналізуючи вищезазначені норми Порядку №22-1, суд зазначає, що:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (пункт 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у спірних правовідносинах є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про призначення пенсії та прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо нього позовних вимог.

Відтак з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.12.2023, з урахуванням вищевикладених висновків суду.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 01.05.2024 (а.с.10).

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.12.2023 №86 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, в одинарному розмірі, з урахуванням вже зарахованих періодів та періодів, що перетинаються:

періоди роботи: з 06.09.1977 по 22.02.1982 в Лановецькому цукровому заводі; з 10.03.1982 по 31.03.2000 в колгоспі «Перемога»; з 01.04.2000 по 31.12.2003 в ПАП «Перемога»;

час догляду за дітьми до досягнення ними 3-річного віку: з 28.02.1984 по 27.02.1987 ( ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ); з 17.05.1985 по 16.05.1988 ( ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ); з 02.10.1982 по 01.10.1985 ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду, викладених у мотивувальній частині рішення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан Волі 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (площа Соборна, 3, місто Слов`янськ, Донецька область, 84121, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 13486010).

Повний текст рішення складений та підписаний 07 червня 2024 року.

Суддя Чепенюк О.В.