Справа № 724/1669/24
Суддя: Скрипник С. М.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 724/1669/24
Провадження № 2-а/724/16/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року Хотинський районний суду Чернівецької області у складі:

головуючого судді Скрипника С.М.,

за участю секретаря судового засідання Писанюк Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотині Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №2097106 від 08.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, -

встановив:

21 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №2097106 від 08.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що 08 травня 2024 року поліцейським офіцером громади ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ст. лейтенантом поліції Нагавичка Ю.В., відносно нього була, винесена постанова серії ЕНА №2098106 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді 340 гривень. Відповідно до описової частини постанови він керував транспортним засобом, який не про йшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3 б. ПДР експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль.

Зазначає, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , його автомобіль марки «Mersedes-Benz Sprinter» 313 CDI є легковим автомобілем, тип пасажирський В і для перевезення пасажирів чи вантажів, з метою отримання прибутку ним невикористовується. Відповідно до листа випробувальної лабораторії МКП «Рембудгазмонтаж» вказаний транспортний засіб, згідно Постанови КМУ №137 від 30.01.2012 року, не підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю.

Позивач ОСОБА_1 не погоджується із зазначеною постановою, та вважає складену відносно нього постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, невідповідністю висновків поліцейського офіцера фактичним обставинам справи, порушенням норм процесуального права, тому просить позов задовольнити та скасувати постанову серії ЕНА №2097106 від 08.05.2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП, провадження по справі закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 22.05.2024 року провадження у даній справі відкрито, розгляд справи призначений на 31 травня 2024 року.

Розгляд справи відкладено на 07 червня 2024 року.

04 червня 2024 року на адресу суду надійшов відзив від Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, зі змісту якого вбачається, що із заявленими вимогами позову не погоджуються в повному обсязі у його задоволення просять відмовити, оскільки поліцейським було законно та обґрунтовано винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, а міркування та аргументи позивача викладені у позовній заяві є безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають обставинам справи, а тому підлягають відхиленню.

07 червня 2024 року на адресу суду, від позивача ОСОБА_1 , надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином були повідомлені про день час та місце розгляду справи відповідно до ст.268 ч.1 КАС України, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Учасники справи в судове засідання, призначене на 07 червня 2024 року, не з`явилися, тому фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють,чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 КАС України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

На підставі ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, судом враховано, що відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції,

у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, судом встановлено, що постановою поліцейського офіцера громади ВП №2 (м. Хотин) Дністровського РВП ГУНП в Чернівецькій області ст. лейтенантом поліції Нагавичка Ю.В., серії ЕНА №2098106 від 08.05.2024 року було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП ОСОБА_1 та накладено адміністративне стягнення у вигляді 340 гривень. Відповідно до описової частини постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п.31.3 б. ПДР експлуатація ТЗ, які не пройшли обов`язковий технічний контроль (а.с.7).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого Чернівецьким Центром при УДАІ УМВС України в Чернівецькій області, транспортний засіб марки «Mersedes-Benz Sprinter 313 CDI», 2005 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , тип пасажирський В, з зальною кількістю місць з місцем водія 9 (а.с.6).

Частиною 3 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 5ст.77 КАС України встановлює, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до положень ст.35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

В той же час, обов`язковому технічному контролю не підлягають: легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до п.п 15 пункту 2 Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137(далі - Порядок), транспортний засіб, що використовується з метою отримання прибутку - транспортний засіб, що експлуатується юридичними, фізичними особами - підприємцями під час провадження господарської діяльності з метою отримання прибутку, фізичними особами під час виконання цивільно-правових угод з метою отримання прибутку.

Відповідно до статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до п.1 «Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту» визначено порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях і є обов`язковими для виконання організаторами регулярних перевезень, замовниками транспортних, автомобільними перевізниками, автомобільними самозайнятими перевізниками, персоналом автомобільного транспорту, автостанціями та пасажирами.

За змістом п.7 цих Правил їх дія не поширюється на перевезення, які здійснюються: транспортними засобами спеціального призначення, транспортними засобами, задіяними під час забезпечення обороноздатності, правопорядку та ліквідації наслідків стихійного лиха і надзвичайної ситуації; службовими легковими автомобілями; транспортними засобами, які належать фізичним особам і використовуються ними для задоволення власних потреб, що не має на меті отримання прибутку.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.129 Конституції України, однією з основних засад судочинства, є забезпечення доведеності вини.

Як передбачено ч.2 ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Зазначене узгоджується і з прецедентною практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом» (рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), п.43 (з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Як вбачається із змісту, наявного в матеріалах справи відзиву відповідача, жодних належних доказів та посилань щодо правомірності оскаржуваної постанови не зазначено а лише містить посилання на норми права, що в свою чергу не спростовують позиції позивача та наявним доказам у справі.

Таким чином, судом не отримано належних та допустимих доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3ст.121 КУпАП, а саме щодо здійснення ОСОБА_1 пасажирських перевезень, не надано доказу того, що ОСОБА_1 являється приватним підприємцем, а тому факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП, є не доведеним, а оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

За таких обставин, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення не містить достатніх обставин, які свідчили б про порушення позивачем ч.3ст.121 КУпАП.

Суд дійшов до висновку, що вказана постанова по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Постанова винесена за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій позивача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а постанова - скасуванню.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн. (квитанція АТ КБ «ПриватБанк» Відділення «Чернівецьке №20», код квитанції:9342-4524-7476-4130 від 17.05.2024 року).

Керуючись ст.ст.77,243-245, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕНА №2097106 від 08.05.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП задовольнити.

Постанову серії ЕНА №2097106 від 08.05.2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Національної поліції у Чернівецькій області, юридична адреса: м.Чернівці вул.Головна, 24, ідентифікаційний код юридичної особи: 40109079 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом десяти днів з дня його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Чернівецькій області, юридична адреса: м. Чернівці вул. Головна, 24, ідентифікаційний код юридичної особи: 40109079.

Повний текст рішення складено 07 червня 2024 року.

Суддя: Сергій Миколайович СКРИПНИК