Справа № 420/7805/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/7805/24

Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року у справі за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Муценко Д.О. від 26.02.2024 ВП №73933590 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Позовні вимоги Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області обґрунтовує тим, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 по справі № 420/6750/23, відмовлено у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2023 у справі № 420/6750/23 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 скасовано та прийнято нове, яким, крім іншого, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 56%, виходячи з розміру суддівської винагороди у 184976 грн з 01.01.2021 з урахуванням раніше виплачених коштів.

В рамках примусового виконання вищевказаного рішення суду за № 54/14 від 23.01.2024 року надійшла постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Муценко Д.О. про відкриття виконавчого провадження від 22.01.2024 ВП №73933590.

Відповідачем направлено на адресу позивача вимогу від 20.02.2024 за № 2737, про термінове надання інформації про хід виконання виконавчого листа №420/750/23 виданого 28.12.2023. На виконання вимоги повторно було надано інформацію про проведені позивачем дії щодо виконання постанови суду та виконавчого листа.

В подальшому до позивача надійшов лист від 26.02.2024 за № 3483 та постанова відповідача від 26.02.2024 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. Підставою, на думку відповідача, слугувало «невиконання без поважних причин рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії.»

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість прийнятого рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Головному управлінню Пенсійного фонду України в Херсонській області повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що накладення штрафу державним виконавцем, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження. Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин.

29 травня 2024 року до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить прийняти відзив на апеляційну скаргу до розгляду; відмовити Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області, в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі Південного міжрегіонального управління в задоволенні апеляційної скарги; рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 року залишити без змін.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що позивачем надсилалися листи на вимогу відповідача стосовно надання інформації щодо виконання рішення суду від 28.12.2023 по справі № 420/6750/23 (а.с.17-24). В листах було повідомлено, що на виконання постанови суду від 27.09.2023 позивачем 04.12.2023, тобто до відкриття виконавчого провадження, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56%, виходячи з розміру суддівської винагороди у 184976 грн з 01.01.2021. Розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2021 склав 103586,56 грн (184976,00 грн х 56%). Сума боргу за період з 01.01.2021 по 26.04.2022 становить 886355,63 грн. Зазначена сума обліковується в реєстрі рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України. Заборгованість у сумі 886355,63 грн за період з 01.01.2021 по 26.04.2022 включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України. З 01.04.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою передбачене централізоване перерахування коштів на фінансування пенсійних виплат. Зокрема, цією постановою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2017 № 312 «Деякі питання казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування». Отже, з набранням чинності постанови №1279 з 01.04.2021 (тобто до ухвалення рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022) змінився порядок розподілу та фінансування пенсій, дана функція на сьогодні належить Пенсійному фонду України.

Позивачем також надано до суду наказ Пенсійного фонду України від 29.12.2023 «Про тимчасовий розпис доходів і видатків Пенсійного фонду України на І квартал 2024 року» (а.с.6).

Суд першої інстанції в своєму рішенні прийшов до висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, при виконанні постанови суду у справі №420/6750/23, електронну пенсійну справу відпрацьовано, та за період з 01.01.2021 по 26.04.2022 встановлено 56% від суддівської винагороди в результаті чого, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді склав 103586,56 грн.

Кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, в постанові суду по справі № 420/6750/23 не зазначено.

3 27.04.2022 встановлено розмір щомісячного довічного грошового утримання на виконання рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 23.11.2021 у справі №540/5081/21, яке набрало законної сили 27.04.2022 та яким зобов`язано Головне управління здійснити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Херсонського апеляційного суду від 31.05.2021 №596/21.

Таким чином, з 27.04.2022 розмір довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 становить 50% від суддівської винагороди, зазначеної в довідці від 31.05.2021 №596/21, що складає 92488,00 грн. Сума боргу за період з 01.01.2021 по 26.04.2022 (по місяць відпрацювання рішення суду по справі №540/5081/21) становить 886355,63 грн.

Зазначена сума обліковується в реєстрі рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

Приймаючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова є протиправною, у зв`язку з чим дійшов висновку про необхідність визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 73933590 від 26.02.2024 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн. у зв`язку з тим, що такий засіб відповідальності не обумовлений протиправними діями боржника.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 2 ч.1 ст.3 Закону України Про виконавче провадження визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів як, зокрема, постанови судів у адміністративних справах.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктами 1 та 16 частини 3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 26 вказаного Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За правилами ч. 1 ст. 63 цього ж Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 63 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 року № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 75 вказаного Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, в листах було повідомлено, що на виконання постанови суду від 27.09.2023 позивачем 04.12.2023, тобто до відкриття виконавчого провадження, здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 56%, виходячи з розміру суддівської винагороди у 184976 грн з 01.01.2021. Розмір суддівської винагороди станом на 01.01.2021 склав 103586,56 грн (184976,00 грн х 56%). Сума боргу за період з 01.01.2021 по 26.04.2022 становить 886355,63 грн. Зазначена сума обліковується в реєстрі рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України. Заборгованість у сумі 886355,63 грн за період з 01.01.2021 по 26.04.2022 включено до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України. З 01.04.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №1279 «Деякі питання організації виплати пенсій та грошової допомоги», якою передбачене централізоване перерахування коштів на фінансування пенсійних виплат. Зокрема, цією постановою внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.05.2017 № 312 «Деякі питання казначейського обслуговування коштів загальнообов`язкового державного пенсійного страхування». Отже, з набранням чинності постанови №1279 з 01.04.2021 (тобто до ухвалення рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26.01.2022) змінився порядок розподілу та фінансування пенсій, дана функція на сьогодні належить Пенсійному фонду України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області, при виконанні постанови суду у справі №420/6750/23, електронну пенсійну справу відпрацьовано, та за період з 01.01.2021 по 26.04.2022 встановлено 56% від суддівської винагороди в результаті чого, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді склав 103586,56 грн. Кінцевої дати періоду, за який слід здійснити перерахунок пенсії, в постанові суду по справі № 420/6750/23 не зазначено.

Узагальнюючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу за невиконання судового рішення є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018; у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 21 лютого 2018 року у справі № 814/2655/14, від 21 серпня 2019 року у справі № 754/3105/17, від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 серпня 2020 року у справі № 140/784/19, згідно якої невиконання судового рішення пенсійним органом в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин та відповідно накладення штрафу у такому випадку не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.

З процитованої норми права випливає, що виплати пенсій здійснюються територіальними управліннями Пенсійного фонду України області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством.

Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління Пенсійного фонду не має.

В наведених рішеннях, суд касаційної інстанції наголошував на тому, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Одночасно суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і зводяться до переоцінки встановлених судом обставин справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик