Справа № 160/7419/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2024 рокуСправа №160/7419/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року, періоду роботи з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року, періоду отримання матеріальної допомоги з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року, періоду роботи за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, з жовтня 2023 року по грудень 2023 року, які зараховуються для призначення пенсії на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Для уточнення даних представником позивача було направлено адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Згідно відповіді на адвокатський запит від 12 березня 2024 року, період з 20.03.2000р. по 15.09.2000р. та з 19.05.2003р. по 14.11.2003р. позивач отримував матеріальну допомогу, підстави для зарахування до страхового стажу зазначених періодів відсутні; за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату за нього страхових внесків ТОВ Нікопрогресбуд; з жовтня 2023 року по грудень 2023 року відсутня сплата за ОСОБА_1 страхових внесків ТОВ «Нікопрогресбуд» Отже, у відповідності до рішення про відмову та відповіді на адвокатський запит до страхового стажу позивача не було зараховано: період навчання з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року; період роботи з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року; період отримання матеріальної допомоги з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року; період роботи травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, з жовтня 2023 року по грудень 2023 року.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідам строк для надання відзивів на позов та докази на їх обґрунтування, а також встановлено строк відповідачам для надання належним чином завіреної копії пенсійної справи позивача.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області подано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що 19.02.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
При зверненні із заявою про призначення пенсії, на підтвердження періоду роботи з 13.06.1987 по 17.08.1987 позивачем надана трудова книжка від 17.08.1981 НОМЕР_1 . Разом з тим, відомості щодо кількості відпрацьованих вихододнів, встановлений мінімум, інформацію про перейменування/реорганізацію колгоспу в трудовій книжці відсутні, у зв`язку з чим, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у врахуванні вказаного періоду.
В порушення зазначеного, позивач довідки про стаж на підтвердження спірного періоду не надав. Підстави для врахування періоду роботи позивача з 13.06.1987 р. по 17.08.1987 р. на підставі трудової книжки від 17.08.1981 р. НОМЕР_1 відсутні.
До страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1978р. по 16.07.1981р. згідно диплому, оскільки печатка в документі відсутня або не читається.
Згідно з наданими документами та даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку встановлено, що страхових стаж позивача становить 24 роки 7 місяців 28 днів. У зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу Головним управління прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком.
На підставі викладеного вище, Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області просить суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог.
Щодо зарахування періоду роботи в колгоспі з 13.06.1987р. по 17.08.1987р. Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 17.08.1981р. позивач з 13.06.1987 р. по 17.08.1987 р. працював в колгоспі Шлях до комунізму. Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування до трудового стажу роботи, яка виконувалась на підставі членства в колгоспах. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Вищезазначений період роботи не зарахований оскільки відсутні дані про відпрацьовані вихододні. Позивачем не надавалася жодна уточнюючих або архівних довідок які б підтверджували відпрацьовані вихододні. Щодо зарахування періоду навчання з 01.09.1978 р. по 16.07.1981 р. Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 р. №637, передбачено, що період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. Період навчання позивача з 01.09.1978 р. по 16.07.1981 р., згідно диплому від 16.07.1981 р. В № 555640 не підлягає зарахуванню, оскільки печатка в документі відсутня, або не читається. Щодо зарахування періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 20.03.2000 р. по 15.09.2000 р. та з 19.05.2003 р. по 14.11.2003 р. Статтею 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу зараховується, також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. Відповідно до підпункту є пункту 1 статті 4 Закону України від 01.03.1991 р. № 803-ХІІ Про зайнятість населення (в редакції, чинній на 2001 рік) держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні, серед іншого, виплату безробітним в установленому порядку допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги по безробіттю, матеріальної допомоги членам сім`ї, які перебувають на їх утриманні, та інших видів допомоги. Статтею 25 Закону № 803-ХІІ передбачено, що держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм такі види компенсацій: а) надання особливих гарантій працівникам, вивільнюваним з підприємств, установ, організацій; б) виплата матеріальної допомоги в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації; в) виплата в установленому порядку допомоги по безробіттю. Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.
Згідно записів № 37-38 та № 43-44 трудової книжки НОМЕР_1 від 17.08.1981 р., позивач отримував одноразову матеріальну допомогу відповідно до Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття від 02.03.2000 р. № 1533-III (далі - Закон № 1533-III). Запис№ 37 трудової книжки: 20.03.2000 р.- розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю згідно зі ст.31 ЗУ Про зайнятість населення (наказ №123&2 від 20.03.2000); Запис№ 38 трудової книжки: 15.09.2000 - закінчено виплату матеріальної допомоги по безробіттю (наказ № 459 від 29.09.2000). Запис№ 43 трудової книжки: 19.05.2003 - розпочато виплату матеріальної допомоги по безробіттю згідно зі ст.28 ЗУ Про зайнятість населення (наказ №364&23 від 19.05.2003); Запис№ 44 трудової книжки: 14.11.2003 - закінчено виплату матеріальної допомоги по безробіттю (наказ № 364&23 дата нерозбірлива). Закон України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття. Видами забезпечення за цим Законом є: - допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; - допомога по частковому безробіттю; - матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного; - матеріальна допомога по безробіттю, одноразова матеріальна допомога безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні; - допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні (стаття 7 Закону № 1533-III).
На підставі викладеного вище, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить суд у задоволенні пред`явлених позовних вимог відмовити.
Судом встановлено, що 19.02.2024 р. ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до ст.26 Закону України від 09.07.2003р. № 1058-VI Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, надавши відповідний пакет документів.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27.02.2024 р. за №52 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю на дату звернення необхідного страхового стажу.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 від 17.08.1981 р. НОМЕР_1 , позивач навчався в середньо-професійному училищі №81 з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року; працював в колгоспі з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року; отримував матеріальну допомогу з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року; працював у ТОВ «Нікопрогресбуд» в травні 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, з жовтня 2023 року по грудень 2023 року.

Представником позивача було направлено адвокатський запит до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Згідно відповіді на адвокатський запит від 12 березня 2024 року період з 20.03.2000 р. по 15.09.2000 р. та з 19.05.2003 р. по 14.11.2003р. позивач отримував матеріальну допомогу, підстави для зарахування до страхового стажу зазначених періодів відсутні; за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату за нього страхових внесків ТОВ Нікопрогресбуд; з жовтня 2023 року по грудень 2023 року відсутня сплата за нього страхових внесків ТОВ Нікопрогресбуд.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановалено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного страхового стажу.

Починаючи з 1 січня 2018 року, зокрема в період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу - не менше 30 років. Частиною 4 статті 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Щодо зарахування до страхового стажу періоду навчання з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року Позивач з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року навчався в середньопрофесійному училищі №81 м. Комунарська за професією слюсар по ремонту автомобілів і здобув загальну середню освіту, що підтверджується Дипломом В №555640 (копії диплому та виписка оцінок успішності додається) та трудовою книжкою. Рішенням від 27 лютого 2024 року Позивачу не було зараховано період навчання, оскільки печатка в дипломі відсутня або не читається.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Згідно зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Станом на час трудової діяльності позивача у спірні періоди діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена 20.06.1974 року № 162 ДК СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162). Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС віл 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки працівників та службовців" (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією. Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної центральної ради професійних союзів від 06 вересня 1973 року № 656 відповідальність за організацію роботи з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, призначена наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для позивача, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи до його страхового (пільгового) стажу і на отримання пенсії з їх врахуванням. Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Означеної позиціх дотримується Верховний Суд в постанові від 06.02.2018р. у справі №677/277/17.

Отже, основним документом, який підтверджує стаж, є трудова книжка. 18 серпня 1981 року було розпочато ведення трудової книжки позивача, на сторінці 2-3 записом №1 зазначено «учеба в СПТУ-81 г. Коммунарска с 1/ІХ-78 по 16/VII-81г. на основании чего внесена запись диплом №555640» (російською мовою). У трудовій книжці чітко та без виправлень зазначенні необхідні періоди навчання, а саме, з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 р. у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 р. у справі № 423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відтак, трудовою книжкою підтверджується, що позивач у період з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року навчався в середньо-професійному училищі №81 м. Комунарська, а також не вчинялись дії направлені на витребування в уповноважених осіб документів на підтвердження спірних періодів навчання позивача, тому Головним управлінням пенсійного фонду України в Черкаській області неправомірно не зараховано період навчання з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року навчався в середньо-професійному училищі №81 м.Комунарська до страхового стажу.

Щодо зарахування періоду роботи з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року. У трудовій книжці на сторінці 12-13 запис №19 зазначено, що 13 червня 1987 року по Позивач був прийнятий на роботу в Шлях до комунізму до договору на ремонті живодерських ферм виходячи з наказу №13 від 30.06.1987 р.

У трудовій книжці на сторінці 12-13 запис №20 зазначено, що 17 серпня 1987 року позивач був звільнений по закінченню трудового договору приказ №14 від 15.08.1987 року. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області не було зараховано період роботи з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року, відповідно трудової книжки від 17 серпня 1981 року НОМЕР_1 , оскільки не надані довідки про кількість відпрацьованих виходів, встановлений річний мінімум, перейменування/реорганізацію колгоспу (за необхідністю).

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У трудовій книжці чітко та без виправлень зазначенні необхідні періоди роботи, а саме з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року та завірено все печаттю підприємства. Станом на час внесення частини спірних записів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою від 20.06.1974 № 162 Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162). Пунктом 1.4 Інструкції № 162 визначалося, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією. Відповідно до пункту 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність. Крім того, зазначаємо, що відповідно до пункту 13 Порядку № 310 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на голову колгоспу. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.

Щодо зарахування періоду отримання матеріальної допомоги з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року. Позивач з 20 березня 2000 року (наказ №НТ123/2 від 20 березня 2000 року) по 15 вересня 2000 року (наказ з №459/34 від 29 вересня 2000 року), з 19 травня 2003 року (наказ №364/23 від 19 травня 2003 року) по 14 листопада 2003 року (наказ №НТ031127 від 27 листопада 2003 року) отримував матеріальну допомогу по безробіттю в Верхньодніпровському районному центрі зайнятості, що підтверджується довідкою від 29 січня 2024 року №61 Верхньодніпровським управлінням Кам`янською філією Дніпропетровського обласного центру зайнятості, а також це підтверджується трудовою книжкою позивача. Відповідно до відповіді на адвокатський запит Відповідача-2, Відповідач-1 не зарахував данні періоди до страхового стажу позивачу у зв`язку з тим, що період отримання матеріальної допомоги не передбачено статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункта в частини 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до стажу роботи зараховується будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин - від 02.03.2000) передбачено такі види забезпечення за цим Законом: - допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності; - допомога по частковому безробіттю; -матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного; - матеріальна допомога по безробіттю, одноразова матеріальна допомога безробітному та непрацездатним особам, які перебувають на його утриманні; - допомога на поховання у разі смерті безробітного або особи, яка перебувала на його утриманні. Стаття 28 Закону "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" в редакції від 02.03.2000 року передбачала, що безробітним, у яких закінчився строк виплати допомоги по безробіттю, матеріальна допомога по безробіттю надається за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує прожиткового мінімуму, встановленого законом. Матеріальна допомога по безробіттю надається протягом 180 календарних днів у розмірі 75 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом. Аналогічні положення містить стаття 31 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції від 17 грудня 1999 року) - Безробітні після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю можуть одержувати протягом 180 календарних днів матеріальну допомогу по безробіттю у розмірі до 75 процентів встановленої законодавством мінімальної заробітної плати за умови, що середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Крім того, відповідно до пункту «ж» частини 1 статті 4 Закону України "Про зайнятість населення", держава гарантує працездатному населенню у працездатному віці в Україні, зокрема включення періоду перепідготовки та навчання нових професій, участі в оплачуваних громадських роботах, одержання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги по безробіттю до загального трудового стажу, а також до безперервного трудового стажу.

Означеної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 20.04.2022 р. у справі №638/7217/16-а період отримання матеріальної допомоги по безробіттю правові норми передбачали зарахування періоду отримання такої до загального трудового (страхового) стажу, а, отже, дії Відповідача-1 щодо неврахування до страхового стажу Позивача періоду з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року є протиправними. Щодо зарахування періодів роботи за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, з жовтня 2023 року по грудень 2023 року. Згідно запису № 47 трудової книжки, Позивач 04 жовтня 2018 року був прийнятий на роботу підсобним робітником на електромонтажну дільницю ТОВ «Нікопрогресбуд» на підставі наказу №559/ОК від 03 жовтня 2018 року. Згідно запису № 48 трудової книжки, Позивача 19 грудня 2023 року було звільнено з ТОВ «Нікопрогресбуд» на підставі наказу №171/36 від 19 грудня 2023 року. У відповіді на адвокатський запит Відповідача-2, Відповідач-1 не зарахував Позивачу до страхового стажу періоди: за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, оскільки відсутні дані про нарахування заробітної плати та сплату за нього страхових внесків ТОВ Нікопрогресбуд; з жовтня 2023 року по грудень 2023 року відсутня сплата за нього страхових внесків ТОВ «Нікопрогресбуд». Відповідно до ст. 62 Закону № 1788 та п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Трудова книжка Позивача містить всі необхідні записи про прийняття на роботу, про звільнення (з 04 жовтня 2018 року по 19 грудня 2023 року Позивач безперервно працював на підприємстві ТОВ «Нікопрогресбуд»). Позивачем було подано до органу ПФУ трудову книжку із належно оформленими записами про займану посаду та період виконуваної роботи. Усі записи про назву підприємства, печатки, тощо, читабельні. Записи у трудовій книжці про дату прийняття, дату звільнення, період роботи, обійману посаду, зазначення відповідних номерів та дат наказів підприємства про прийняття та звільнення із роботи відповідають вимогам Постанови КМУ про порядок ведення трудових книжок. Періоди роботи з 04 жовтня 2018 року по 30 квітня 2022 року, червень 2022 року, з серпня 2023 року по вересень 2023 року були зараховані Відповідачем-1 до страхового стажу Позивача. Стосовно відсутності інформації про нарахування заробітної плати та сплату за нього страхових внесків (індивідуальних відомостей) в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.

Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством. Згідно з частиною 2 статті 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 21 Закону № 1058-IVперсональна електронна облікова картка застрахованої особи повинна містити такі відомості: частина персональної електронної облікової картки, яка відображає страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплачених страхових внесків та інші відомості, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат: код згідно з ЄДРПОУ або реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки та офіційно повідомили про це відповідний орган доходів і зборів і мають відмітку в паспорті) страхувальника (платника); рік, за який внесено відомості; розмір страхового внеску за відповідний місяць; сума сплачених страхових внесків за відповідний місяць; страховий стаж; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць; ознака особливих умов праці, що дають право на пільги в системі пенсійного забезпечення; сума заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць. Частиною 4 статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфіковані відомості, внесені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та/або в електронній формі за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форм документа. Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо внесення відповідних відомостей до інформаційної бази системи персоніфікованого обліку, та вказані порушення не можуть бути підставою для не зарахування до страхового стажу.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача щодо визнати протиправним та скасувати рішення за №52 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27 лютого 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року, періоду роботи з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року, періоду отримання матеріальної допомоги з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року, періоду роботи за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, з жовтня 2023 року по грудень 2023 року, які зараховуються для призначення пенсії на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд зазначає, що оскаржуне рішення за №52 від 27 лютого 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком прийнято саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області, вітак суд вважає за необхідне зобов`язати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року, періоду роботи з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року, періоду отримання матеріальної допомоги з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року, періоду роботи за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, з жовтня 2023 року по грудень 2023 року, які зараховуються для призначення пенсії на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства Українивизначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області підлягає сума 484,48 грн., сплата яких підтверджується квитанцією № 3669-7769-9689-6156 від 20.03.2024 р., яка міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасувати рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення №52 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 27 лютого 2024 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 01 вересня 1978 року по 16 липня 1981 року, періоду роботи з 13 червня 1987 року по 17 серпня 1987 року, періоду отримання матеріальної допомоги з 20 березня 2000 року по 15 вересня 2000 року та з 19 травня 2003 року по 14 листопада 2003 року, періоду роботи за травень 2022 року, з липня 2022 року по червень 2023 року, з жовтня 2023 року по грудень 2023 року, які зараховуються для призначення пенсії на підставі статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси , вул. Смілянська, 23, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні, 48 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька