Справа № 200/3500/24
Суддя: Шувалова Т.О.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 року Справа№200/3500/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шувалової Т.О., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 24.05.2024 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №74614897.

На обґрунтування позовної заяви зазначив, що постановою головного державного виконавця відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кукуц Т.І. від 24 травня 2024 року у виконавчому провадженні № 74614897 накладено штраф на Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради за невиконання рішення суду у справі №200/9786/21.

Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради на адресу Центрального ВДВС у м. Маріуполі було надіслано лист від 11 квітня 2024 року №56.1-300 про відсутність у Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради доступу до серверів та нездійснення делегованих йому державою функцій щодо нарахування та здійснення соціальних виплат.

У зв`язку з активними бойовими діями, які велися 86 діб у місті Маріуполі з початком повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, наказом Мінінтеграції від 25.04.2022 № 75 Маріупольська міська територіальна громада була віднесена до територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Відповідно до п. 2 ч. II наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 територія Маріупольського району віднесена до тимчасово окупованих російською федерацією територій України.

З 27 лютого 2022 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради припинив виконання делегованої державою функції щодо підготовки виплатних документів та забезпечення фінансування державних соціальних виплат, у тому числі тих, що передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Департамент було відключено від усіх державних сервісів та програм нарахування та виплати державних допомог. Доступу до фізичних та електронних носіїв інформації (в тому числі щодо нарахування та виплат за рішеннями судів) теж немає, оскільки будівлю департаменту було знищено разом з серверними приміщеннями та архівними даними. Діяльність департаменту у частині виконання делегованих державою повноважень було призупинено.

Розпорядженням Маріупольського міського голови від 1 квітня 2022 року № 200/37 у зв`язку з веденням з 27 лютого 2022 року на території міста Маріуполь інтенсивних бойових дій з наступною блокадою та захопленням міста військами російської федерації, знищенням будівлі Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, втратою серверного обладнання, архівних та поточних справ отримувачів усіх видів державних допомог, втратою зв`язку із більшою частиною працівників департаменту та відсутністю доступу до програмних комплексів та баз Міністерства соціальної політики України, ДСЗН Маріупольської міської ради було переведено у режим вимушеного простою.

Фінансування виплат грошових допомог, пільг та житлових субсидій проводиться Міністерством соціальної політики на підставі наявних в базах даних державного підприємства «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики»/Пенсійного фонду України даних щодо одержувачів грошових допомог, пільг та житлових субсидій.

Формування інформації (реєстрів) щодо одержувачів грошової допомоги, пільг та житлових субсидій, які перебувають на обліку в органах соціального захисту населення/органах Пенсійного фонду України, які не мають можливості забезпечити підготовку виплатних документів та фінансування виплат здійснює Державне підприємство «Інформаційно-обчислювальний центр Міністерства соціальної політики»/Пенсійний фонд України. У зв`язку із зазначеним, починаючи з 1 березня 2022 року нарахування та виплата державних допомог, пільг, житлових субсидій по Маріупольській міській територіальній громаді здійснюється на центральному рівні.

Таким чином, наразі Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради не має доступу до серверів та не здійснює делеговані йому державою функції щодо нарахування та здійснення державних соціальних виплат.

Також позивач зазначає, що ані у 2022 році, ані у 2023, ані у 2024 році Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради в особі керівника не уповноважений на отримання бюджетних асигнувань на виплату допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» оскільки територіальна громада досі є тимчасово окупованою.

Таким чином, Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради не ухиляється від виконання судового рішення, він наразі тимчасово позбавлений такої можливості. За вказаних підстав, Департамент не має можливості навіть перевірити стан виконання взагалі будь-якого рішення суду, за яким вже здійснювалося нарахування або виплата.

Позивач наголошує, що оскаржувана постанова про накладення штрафу від 24 травня 2024 року була винесена без врахування обставин, які є поважними причинами невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду, зумовленими об`єктивними обставинами, а не небажанням боржника виконувати свої обов`язки.

На підставі викладеного позивач вважає, що спірна постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідач у встановлений судом строк правом на подання відзиву не скористався. Ухвала про відкриття провадження від 03 червня 2024 року доставлена до електронного кабінету відповідача 04 червня 2024 року о 13 год 24 хв.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Відповідно до частини третьої статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України, неявка у судове засідання будь якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною дев`ятою статті 205 КАС України, якщо не має перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, на підставі статті 205 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 07.09.2021 року по справі № 200/9786/21 визнано протиправною бездіяльність Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2021 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком. Зобов`язано Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу до 5 травня за 2021 рік, як учаснику бойових дій, у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, що складає 8845 (вісім тисяч вісімсот сорок п`ять) гривень 00 копійок.

Рішення набрало законної сили 07 жовтня 2021 року.

18 січня 2024 року на виконання зазначеного рішення суду виданий виконавчий лист.

11 квітня 2024 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради надіслав на адресу відповідача лист № 56.1-300, в якому зазначив, що з 27 лютого 2022 року Департамент соціального захисту Маріупольської міської ради припинив виконання делегованої державою функції щодо підготовки виплатних документів та забезпечення фінансування виплат, у тому числі тих, що передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради було відключено від усіх державних сервісів та програм нарахування та виплати державних допомог. Доступу до фізичних носіїв інформації (в тому числі щодо нарахування та виплат за рішеннями судів) теж не має, оскільки будівлю департаменту знищено разом з серверними приміщеннями та архівними даними. Також зазначив, що станом на дату формування листа департамент і досі не має доступу до серверів та не здійснює делеговані йому державою функції щодо нарахування та здійснення соціальних виплат та просив врахувати в роботі зазначені факти.

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кукуц Т.І. від 24.05.2024 ВП № 74614897 за невиконання рішення суду № 200/9786/21 накладено на Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу за невиконання рішення суду, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних мотивів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VІІІ (далі - Закон №1404).

Згідно зі статтею 1 Закону №1404 виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 3 Закону №1404 примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 18 Закону №1404 виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 16 частини третьої статті 18 Закону №1404).

Відповідно до вимог частини четвертої статті 19 Закону №1404 сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно з частиною шостою статті 26 Закону №1404 за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404 за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частиною другою статті 63 Закону №1404 встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Отже, з аналізу вказаних норм слідує, що Законом №1404 встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення без поважних причин. Тобто, приймаючи рішення про наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу державний виконавець зобов`язаний не лише встановити сам факт невиконання рішення, а й встановити причини та впевнитися у відсутності поважних причин його невиконання.

Поважними у розумінні наведених норм Закону №1404 можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Зі змісту постанови, яка оскаржується убачається, що заходи для з`ясування причин невиконання позивачем рішення суду в частині зобов`язання здійснити виплату коштів державним виконавцем не вживались. Встановлено лише сам факт невиконання судового рішення в цій частині. Відповідно, не здійснювалась оцінка причин невиконання рішення на предмет їх поважності.

З досліджених судом матеріалів убачається, що позивачем рішення суду не виконано, оскільки останній не здійснює делеговані йому державою функції щодо нарахування та здійснення державних соціальних виплат, про що повідомлено відповідача.

Також, за приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд в аналогічних справах з подібних правовідносин зазначав, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у боржника не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення за таких обставин штрафу на боржника ще більш ускладнює його фінансове становище, тому відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат. Накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів (постанови Верховного Суду від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а та від 21.02.2018 у справі № 814/2655/14).

Наведене не звільняє боржника від обов`язку виконати судове рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим для виконання, однак свідчить про наявність поважних причин, які ускладнюють виконання рішення суду позивачем.

За таких обставин, виходячи з приписів статей 1, 63, 75 Закону №1404, відповідач не мав підстав для застосовування до позивача штрафних санкцій за невиконання судового рішення та безпідставно прийняв оскаржувану постанову про накладення на позивача штрафу у розмірі 5100,00 грн. Відтак, оскаржувану постанову суд оцінює як протиправну.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки доказів понесення таких витрат до суду не надано, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради (юридична адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, просп. Миру, 70, ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Грецька, 19, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кукуц Тетяни Ігоревни від 24.05.2024 у виконавчому провадженні №74614897 про накладення штрафу у розмір 5100 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 07 червня 2024 року.

Суддя Т.О. Шувалова