Справа № 340/752/24
Суддя: Р.І. БРЕГЕЙ
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року справа № 340/752/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі військова частина) про визнання протиправною бездіяльності і зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до військової частини про визнання протиправною бездіяльності щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (далі заробіток) з 14 травня 2019 року по 21 січня 2023 року і компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строку виплати (далі компенсація).

Зазначив, що при звільненні з військової служби не виплатили індексацію грошового забезпечення.

Кошти сплатили 21 січня 2023 року.

Стверджує, що військова частина зобов`язана сплатити заробіток і компенсацію.

Відповідач не подав відзиву на позову, будучи належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі (а.с.39-40).

22 лютого 2024 року суд поновив строк звернення до суду і відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.33-37).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені судом обставини і факти, що стали підставами звернення.

Так, позивач проходив військову службу у військовій частині до 13 травня 2019 року (а.с.24-29).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року і постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 грудня того ж року задоволено позов ОСОБА_1 до військової частини стосовно зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року (а.с.24-32).

21 січня 2023 року відповідач виконав рішення суду, сплативши кошти у сумі 32611,18 грн (а.с.13).

Позов подано до суду 05 лютого 2024 року (а.с.15).

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи.

Перш за все, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати відповідача виплатити заробіток і компенсацію, які пов`язаний зі звільненням з публічної служби.

Отже, спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Висновок рішення Конституційного Суду України у справі №1-18/2013 від 15 жовтня 2013 року №9-рп/2013.

«В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.»

Таким чином індексація заробітку і компенсація складові заробітної плати, різновидом форми якої є грошове забезпечення військовослужбовців.

Спірні правовідносини регулюються приписами статей 116 і 117 КЗпП України, оскільки законодавство про проходження військової служби не передбачає жодної гарантії захисту конституційного права на оплату праці.

Так, приписами частини 1 статті 116 КЗпП України (в редакції на день звільнення зі служби) встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Право на отримання індексації грошового забезпечення позивач набув до дня звільнення з військової служби, що встановлено судовими рішеннями.

Отже, відповідач розрахувався при звільненні не в повному обсязі.

Несвоєчасна виплата індексації грошового забезпечення обумовлена бездіяльністю військової частини.

Її причини не залежали від волі ОСОБА_1 .

Строк затримки розрахунку при звільненні розпочався 14 травня 2019 року, а завершився 21 січня 2023 року.

Приписами частини 1 статті 117 КЗпП України (в редакції на день звільнення зі служби) встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, у разі несвоєчасної виплати працівникові нарахованих коштів (не існує спору щодо суми) працедавець, сплачуючи заборгованість, має виплатити і заробіток.

Приписами частини 2 статті 117 КЗпП України (в редакції на день звільнення зі служби) передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, якщо існує спір щодо суми заборгованості (у тому числі щодо її існування) і позов задоволено судом у повному обсязі, то працедавець має визначити заробіток, а якщо позов задоволено частково, то питання про сплату заробітку вирішує суд.

Суди задовільнили позов ОСОБА_1 до військової частини у повному обсязі.

Тому, сплачуючи індексацію грошового забезпечення, у відповідача виник обов`язок нарахувати і виплатити заробіток.

Відповідач не виконав його, чим допустив протиправну бездіяльність.

Обчислюючи розмір заробітку, відповідач має керуватись правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №761/9584/15-ц, який міститься у постанові від 26 червня 2019 року (право зменшити розмір заробітку, врахувавши певні факти).

Підсумовуючи, суд зробив висновок, що позов в цій частині вимог належить задовільнити.

Правовий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у постанові від 27 січня 2021 року у справі №340/680/20.

Стосовно обов`язку нарахувати і сплатити компенсацію.

Спірні правовідносини врегульовані приписами Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон).

Приписами частини 1 статті 1 Закону встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Приписами частин 1-2 статті 2 Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення).

Індексація грошового забезпечення складова грошового забезпечення згідно згаданого правового висновку Конституційного Суду України.

Приписами частини 1 статті 4 Закону передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже, в Управління виник обов`язок нарахувати і виплатити компенсацію у місяці, у якому сплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року.

Таким місяцем є січень 2023 року.

Тільки під час виплати заборгованості можна обчислити компенсацію, бо її розрахунок пов`язаний зі строком затримки.

Військова частина допустила протиправну бездіяльність, так як не нарахувала і не виплатила компенсацію.

Тому позов і в цій частині вимог належить задовільнити.

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Отже, мова йде про кошти, які працедавець має виплатити працівнику за виконану роботу під час трудових відносин.

Такі кошти є джерелом існування людини, що і зобов`язало законодавця допустити до негайного виконання рішення суду стосовно їх стягнення.

Заробіток не відноситься до таких коштів.

За своєю природою є мірою покарання працедавця за недотримання обов`язків і сплачується на користь працівника.

Такий правовий висновок поділяє і Велика Палата Верховного Суду (постанова від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16).

Обов`язок сплати виникає після припинення трудових відносин.

Тому відсутні підстави допускати до негайного виконання рішення суду щодо зобов`язання виплатити заробіток за один місяць.

Сторони не понесли судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати військову частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні (з 14 травня 2019 року по 21 січня 2023 року), врахувавши правові висновки суду.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Зобов`язати військову частини НОМЕР_1 виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ