Справа № 560/18531/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18531/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

05 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року (ухвалене в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом Державного підприємства "Шепетівський військовий лісгосп" до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Позивач своїми правами, передбаченими ст.ст. 300, 304 КАС України, не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалами від 02 квітня 2024 року, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що Державне підприємство «Шепетівський військовий лісгосп» перебуває на обліку як платник податків в ГУ ДПС у Хмельницькій області.

За даними ІКС «Податковий блок» станом на 01.07.2023 року податковий борг позивача складав 3838290,00 грн.

28 червня 2023 року ГУ ДПС у Хмельницькій області прийняло рішення №207/4 2201 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом стягнення з позивача безготівкових коштів з рахунків у банках, органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, та інших фінансових установах.

Зазначене рішення позивач оскаржив в адміністративному порядку. Рішенням від 25 вересня 2023 року № 28335/6/99-00-06-03-03-06 ДПС України скаргу позивача залишила без задоволення.

Вважаючи рішення ГУ ДПС у Хмельницькій області №207/4 - 2201 від 28.06.2023 протиправним, позивач звернувся до суду для його скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 Кодексу передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки і збори в строки та у розмірах, що встановлені Кодексом.

За змістом підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному Кодексом.

Відповідно до підпункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Положеннями підпункту 95.2 статті 95 ПК України передбачено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно підпунктом 95.3 статті 95 ПК України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

За змістом абзацу другого підпункту 95.5 статті 95 ПК України в редакції, діючій на час виникнення спірних правовідносин, у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені цим Кодексом строки, стягнення коштів за рахунок готівки, що належить такому платнику податків, та/або коштів з рахунків / електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг / емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави.

У таких випадках:

рішення про стягнення коштів з рахунків / електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг / емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи;

рішення про стягнення готівкових коштів вручається такому платнику податків і є підставою для стягнення.

Отже, керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення про стягнення коштів в рахунок погашення податкового боргу за таких умов:

податковий борг виник в результаті несплати самостійно задекларованих платником податків грошових зобов`язань,

не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання,

відсутність/наявність у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, основною умовою для застосування позасудової процедури стягнення податкового боргу, передбаченої є виникнення податкового боргу в результаті несплати платником податків самостійно задекларованих грошових (податкових) зобов`язань, які є узгодженими, не підлягають оскарженню та повинні бути самостійно сплаченими платником або погашеними за допомогою органу стягнення.

При цьому, передбачене частиною другою підпункту 95.5 статті 95 ПК України рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу приймається лише щодо готівки, що належить платнику податків, та/або коштів з рахунків / електронних гаманців платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг / емітентах електронних грошей.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків. Банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Статтею 6 цього Закону визначено, що банки в Україні створюються у формі акціонерного товариства або кооперативного банку.

За визначенням пункту 2 розділу 1 Положення про здійснення операцій із валютними цінностями, затвердженого постановою Національного банку України ід 02.01.2019 N 2 небанківські надавачі платіжних послуг це платіжні установи (крім малих платіжних установ), оператори поштового зв`язку та установи електронних грошей, які отримали ліцензію Національного банку України на здійснення валютних операцій, що є фінансовими платіжними послугами.

Таким чином, діюча на час прийняття спірного рішення редакція частини другої підпункту 95.5 статті 95 ПК України, яка слугувала підставою для прийняття відповідачем рішення №207/4 - 2201 від 28.06.2023 про стягнення безготівкових коштів позивача з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, не передбачала стягнення без звернення до суду (шляхом прийняття рішення керівником контролюючого органу) коштів платника податків з рахунків в органах, які здійснюють казначейське обслуговування.

Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем до суду першої інстанції було надано обґрунтований розрахунок податкового боргу позивача станом на 28.06.2023, відповідно до якого податковий борг позивача в загальній сумі 238013,0 грн складається з задекларованих позивачем самостійно сум рентної плати за спеціальне використання лісових ресурсів, податку на нерухоме майно та частини чистого прибутку, що підлягає сплаті до державного бюджету, термін сплати яких від 20.02.2023 до 13.03.2023.

Разом з тим, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції, не надані докази наявності у позивача рахунків, відкритих у банках чи небанківських надавачах платіжних послуг. Доводи позивача щодо непоширення положень частини другої підпункту 95.5 статті 95 ПК України на безготівкові кошти платника податків на рахунках в установах, що здійснюють казначейське обслуговування, відповідачем не спростовані.

Посилання апелянта на наказ Державної податкової служби України від 06.12.2019 № 199 «Про затвердження примірних форм Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу; Журналу реєстрації рішень, прийнятих відповідно до статті 95 Податкового кодексу України» (зі змінами), як на підставу для прийняття спірного рішення колегія суддів оцінює критично, оскільки зміст Рішення про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу, затвердженого цим наказом, суперечить приписам підпункту 95.5 статті 95 ПК України.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області №207/4 - 2201 від 28.06.2023 про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу є протиправним та підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.