Справа № 340/318/24
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2024 року м. Дніпросправа № 340/318/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 в адміністративній справі №340/318/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Али Вікторівни, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни про визнання протиправними дій, бездіяльності, визнання постанови такою, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до приватного виконавця Овсієнко Али Вікторівни, приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни про:

- визнання протиправною діяльності приватного виконавця Овсієнко Али Вікторівни, якою винесено постанову про арешт коштів боржника від 16.09.2021 р. ВП №66850615 на підставі ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», яка не стосується накладення арешту на зарплату, пенсію, та чорнобильську допомогу, замість застосування ст.68 п.3 та ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнання протиправною бездіяльності приватних виконавців Овсієнко Али Вікторівни та ОСОБА_2 , у невиконанні рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25.07.2022 р. по справі №405/968/22, яким виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 25 серпня 2021 року №4887 визнано таким, що не підлягає виконанню;

- зобов`язати приватного виконавця Овсієнко А.В. та приватного виконавця Павелків Т.Л. вчинити дії, передбачені ст.ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» та закінчити виконавче провадження №66850615, надіслати на адресу ОСОБА_1 та адресу ПриватБанку відповідні документи;

- визнання постанови про арешт коштів боржника від 16.09.2021 р. ВП №66850615, винесену приватним виконавцем Овсієнко Алою Вікторівною, такою, що не підлягає виконанню;

- стягнення з винних відповідачів у справі приватного виконавця Овсієнко Али Вікторівни та приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни завдану ОСОБА_1 їх протиправними діями та бездіяльністю моральну шкоду, внаслідок якої позивач стала інвалідом, у сумі 1 мільйон п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім грн солідарно.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 р. позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду уточненої позовної заяви в частині найменування відповідачів, змісту заявлених позовних вимог з урахуванням приписів ч.1 ст.5 КАС України та відповідно до завдань адміністративного судочинства, та її копії для відповідачів; копії постанови про арешт коштів боржника від 16.09.2021 р. ВП №66850615, винесену приватним виконавцем Овсієнко Алою Вікторівною або клопотання про витребування такого доказу з обґрунтуванням неможливості його надання; належним чином завірених та придатних для читання доказів, що стосуються предмету спору; копії позовної заяви з додатками для відповідачів; заявою про поновлення строку звернення до адміністративного із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

10.08.2023 р. позивачем подано уточнену позовну заяву, відповідно до якої просить:

- визнати протиправною діяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Али Вікторівни, якою винесено постанову про арешт коштів боржника від 16.09.2021 р. ВП №66850615 на підставі ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», яка не стосується накладання арешту на зарплату, пенсію та Чорнобильську допомогу, замість застосування ст.68, п.3, та ст.70 Закону України «Про виконавче провадження»;

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Али Вікторівни, яка полягає у невиконанні рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25.07.2022 р. по справі №405/968/22, яким виконавчий напис привантного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 25 серпня 2021 року №4887 визнано таким, що не підлягає виконанню;

- зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алу Вікторівну вчинити дії, передбачені ст.ст.39, 40 Закону України «Про виконавче провадження» та закінчити виконавче провадження №66850615, надіслати на адресу ОСОБА_1 та адресу ПриватБанку відповідні документи;

- визнати протиправною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків (Вольф) Тетяни Леонідівни, починаючи з часу отримання нею заяви ОСОБА_1 від 10.10.2023 р., яка полягає у невиконанні рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25.07.2022 р. по справі №450/968/22, яким виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 25 серпня 2021 року №4887 визнано таким, що не підлягає виконанню;

- стягнути на користь ОСОБА_3 з приватного виконавця Овсієнко Али Вікторівни завдану її протиправними діями та бездіяльністю починаючи з 25.07.2022 р. моральну шкоду, внаслідок якої ОСОБА_1 стала інвалідом третьої групи, у сумі один мільйон п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім грн солідарно з приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяною Леонідівною, та матеріальні збитки станом на цей час, які становлять нараховану, але не виплачену соціальну допомогу на лікування як ліквідатору чорнобильської катастрофи, розмір якої позивачу не відомий починаючи з 25.07.2022 р.;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни завдану її бездіяльністю починаючи з 10.10.2023 р. моральну шкоду, внаслідок якої ОСОБА_1 стала інвалідом третьої групи, у сумі 1 мільйон п`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім грн солідарно з приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алою Вікторівною.

Разом із уточненою позовною заявою позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду у якій зазначено, що у жовтні 2021 року пенсійний рахунок ОСОБА_1 було заблоковано, після чого остання звернулася до відділення банку та дізналася про існування виконавчого напису приватного виконавця Овсієнко Али Вікторівни від 25.08.2021 р. №4887 та, винесену на підставі вказаного виконавчого напису, постанову про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП №66850615. Зі змісту вказаного вище виконавчого напису та постанови про арешт коштів боржника, позивачу стало відомо, що підставою їх винесення стала наявність заборгованості по виплаті ОСОБА_1 кредиту в ПАТ «Форвард Банк». Позивач зазначила, що вона є інвалідом 3 групи, має обмежений зір та обмежена в можливості самостійно пересуватись, у зв`язку з чим, після звернення до ПриватБанку та отримання інформації щодо підстав накладення арешту на її рахунки, вона не мала можливості та правових підстав для оскарження постанови про накладення арешту на кошти боржника, оскільки така постанова винесена у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса. Лише 22.07.2022 р. Ленінським районним судом м. Кіровограда прийнято Рішення у справі №405/968/22, яким визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни від 25 серпня 2021 року № 4887 таким, що не підлягає виконання. Ну думку позивача, всі вказані нею обставини, а саме необізнаність про існування заборгованості по кредиту, не отримання будь-яких документів від приватних виконавців стосовно примусового стягнення коштів, в сукупності вказають на поважність причину пропуску позивачем строку звернення до суду і даним позовом.

Такі обставини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом позивач вважала поважними та просила поновити пропущений строк.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко Али Вікторівни, Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяни Леонідівни про визнання протиправними дій, бездіяльності, визнання постанови такою, що не підлягає виконанню, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди повернуто позивачу разом із усіма доданими до неї документами.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені приписами статті 287 КАС України, відповідно до якої учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 2 статті 287 КАС України визначено, що позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Така норма процесуального закону є спеціальною щодо статті 122 КАС України.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (Постанова Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №521/21851/16-а).

Крім того, Верховний Суд в постанові від 12.10.2020 у справі №420/1379/20 зазначив:

«При цьому строк у десять днів визнано законодавцем достатнім для того, щоб у справах цієї категорії особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом щодо оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця».

Як зазначив Верховний Суд в ухвалі від 04 березня 2021 року у справі № 240/12017/19: колегія суддів звертає увагу на те, що таке обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками узгоджується із принципом «Leges vigilantibus non dormientibus subveniunt», згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує, а не тим, хто спить.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 наголосив на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ці обставини є об`єктивними і не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що про існування оскаржуваної позивач дізналася у жовтні 2021 року. Обґрунтовуючи підстави пропуску строку звернення до суду позивач посилається на свій стан здоров`я (є особою з інвалідністю 3 групи є інвалідом 3 групи, має обмежений зір та обмежена в можливості самостійно пересуватись), а також на скрутне матеріальне становище. Також позивач, у 2022 році мала можливість звернутися із позовом до Ленінського районного суду міста Кіровограда. Однак, позивачем не мотивовано, які саме обставини перешкоджали зверненню до суду з відповідним позовом, з огляду на наявність у неї можливості звернутися до Ленінського районного суду міста Кіровограда.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наведені причини не можна вважати такими, що об`єктивно перешкоджали позивачу, звернутися до суду із цим позовом в межах строку, встановленого ст. 287 КАС України.

Відтак, наведені причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Варто зауважити, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах; встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України певних процесуальних дій, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обґрунтованих підстав щодо пропуску строку звернення до суду з підтверджуючими доказами та необхідності поновлення останнього позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Отже, оскільки наведені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду не є поважними, інших підстав, підтверджених доказами, для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Процесуальне законодавство не містить вимоги до суду повторно залишати позовну заяву без руху за умови виконання положень ст. 123 КАС України.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, ухвала суду є обґрунтованою, ухваленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.02.2024 в адміністративній справі №340/318/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов

суддя А.О. Коршун