Справа № 335/5999/24
Суддя: Макаров В. О.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/5999/24 2-а/335/115/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макаров В.О., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Деркач Олени Олександрівни, поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови ро накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернуся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до лейтенанта поліції ОСОБА_2 , поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови ро накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Склад суду визначено відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.
У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 30.05.2024 року справу передано в провадження судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макарову В.О.
Позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на наступне.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.ст. 160-161 КАС України у зв`язку з наступним.
Статтею 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути враховані позивачем при складанні та поданні позовної заяви до суду.
Так, згідно п.п. 2, 8 ч. 5 ст. 160 КАС України, в позовній заяві зазначаються:
- повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
- перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
В порушення наведеної норми не зазначено назву населеного пункту та офіційну електронна адреса або адреса електронної пошти позивача; у відповідача не зазначено його повних анкетних даних, ідентифікаційній код юридичних осіб в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; а також відсутні відомості щодо електронних кабінетів всіх учасників справи.
Не вказано зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.
У разі, якщо ті чи інші дані позивачу невідомі, позовна заява повинна містити зазначення про це.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, в тому числі, відповідно до ст. 222 цього Кодексу, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 цього ж Кодексу. У ч. 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
З наведеної вище норми вбачається, що суб`єктом владних повноважень, який розглядає справу про адміністративне правопорушення і виносить постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, є відповідний орган Національної поліції в особі конкретної посадової особи.
Вказані положення також дублюються Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованими не в автоматичному режимі, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року.
Отже, чинним законодавством уповноваженим працівникам підрозділів поліції, які мають спеціальні звання, надано право від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, зокрема, за адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Частиною першою пункту третього статті 288 КУпАП, визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП, інспектори відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме - від імені органів Національної поліції і її територіальних органів.
Отже, відповідні інспектори не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 цього Кодексу.
Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені центрального органу виконавчої влади із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових (службових) відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2019 року № 724/716/16-а, постанові Верховного Суду від 09 квітня 2020 року № 181/581/17.
Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Разом з цим, відповідачем у справі вказаний лейтенант поліції ОСОБА_2 , поліцейський 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області.
З огляду на викладене вище, суд вважає, що належним відповідачем у справі, предметом якої є оспорювання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності повинен бути відповідний орган Національної поліції, тому позивачу необхідно визначитися із суб`єктним складом у даному спорі.
Судом роз`яснюється право позивача на вірне визначення кола суб`єктів, з урахуванням останньої практики Верховного Суду, викладеної у вищевказаних постановах, а саме залучити лейтенанта поліції ОСОБА_2 , поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області у якості третьої особи, з наданням копії адміністративного позову та додатків для всіх учасників процесу.
Відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача змінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи.
Оскільки, категорія справ, пов`язаних із оскарженням постанов про адміністративні правопорушення розглядаються у десятиденний строк, суд після відкриття провадження, не зможе вирішити справу в такі строки у разі залучення відповідного органу. У зазначеній справі зазначено відповідачем поліцейського, який з огляду на наведене не може відповідати за цим позовом, а в силу положень ч. 3 ст. 48 КАС України суд без згоди позивача не вправі замінювати неналежного відповідача.
Слід зазначити, що згідно ч. 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.
Тобто, позивачеві необхідно ще надати до суду копії долучених до позовної заяви для додатків відповідно до кількості учасників справи.
Також частиною 3 ст. 161 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 18 березня 2020 року у справі 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-УІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Станом на 01.01.2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028,00 грн.
Суд роз`яснює позивачу, що за подання до суду позовної заяви про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень йому необхідно сплатити судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 605 грн. 60 коп.
Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Крім того, просячи скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, ОСОБА_1 не просить суд визнати її протиправною.
Зауважую, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.
Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30.05.2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
За таких обставин, суддя приходить до висновку, про необхідність залишення позовної заяви без руху та надання строку позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.
Керуючись Законом України «Про судовий збір», статтями 2, 5, 160, 161, 169, 171 КАС України, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до лейтенанта поліції Деркач Олени Олександрівни, поліцейського 1 взводу 2 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області про скасування постанови ро накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу - залишити без руху.
Надати строк на усунення недоліків терміном десять днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви, з урахуванням вимог викладених в ухвалі, та оригіналу документу про сплату судового збору
Роз`яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя В.О. Макаров