Справа № 495/3979/17
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 червня 2024 року

м. Київ

справа № 495/3979/17

адміністративне провадження № К/990/20610/24

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі - відповідач) про визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року позов задоволено частково:

- визнано недійним та скасовано рішення Маразліївської сільради від 05 травня 2017 року №406- VII «Про дострокове припинення повноважень старости села Долинівка Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 »;

- поновлено ОСОБА_1 на посаді старости с. Долинівка Білгород-Дністровського району Одеської області;

- стягнуто з Маразліївської сільради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 травня 2017 року по 05 грудня 2017 року у розмірі 26 051,90 грн.;

- стягнуто з Маразліївської сільради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн.;

- стягнуто з Маразліївської сільради на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.;

- в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Маразліївської сільради на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року. Таким чином, постанова Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року набрала законної сили.

В подальшому, ОСОБА_1 неодноразово звертався до суду першої інстанції із заявами в порядку статтей 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), обґрунтованими невиконанням в повному обсязі постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2021 року встановлено судовий контроль за виконанням постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі №495/3979/17 та зобов`язано Маразліївську сільраду у строк протягом 30 днів з моменту отримання даної постанови подати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звіт про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі №495/3979/17.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року встановлено новий строк Маразліївській сільраді для подання звіту про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі №495/3979/17 та зобов`язано Маразліївську сільраду у строк протягом 30 днів з моменту отримання даної постанови подати до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області звіт про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі №495/3979/17.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у межах справи №495/3979/17 із письмовою заявою, яка Позивачем самостійно визначена як «уточнена позовна заява», в якій просив суд першої інстанції:

- визнати неправомірними дії Відповідачів, а саме включаючи дії Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та Маразліївської сільради по виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року по справі №495/3979/17 згідно виконавчого листа №495/3979/17, виданого 02 серпня 2021 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області при прийнятті постанови про закінчення виконавчого провадження;

- постанову державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Я.О. Терзіогло від 01 грудня 2021 року про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року - скасувати.

- зобов`язати Білгород-Дністровський відділ державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) відновити виконавче провадження ВП № НОМЕР_1 з примусового виконання судового рішення про зобов`язання Маразліївської сільради у строк протягом ЗО днів з моменту отримання подати звіт про виконання постанови Білгород- Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року у справі №495/3979/17 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старости села Долинівка Білгород-Дністровського району Одеської області.

- рішення відповідача-боржника, а саме Маразліївської сільради від 10 грудня 2021 року №598-VIII «Про розпорядження сільського голови від 28 жовтня 2021 року № 138к/2021 «Про поновлення ОСОБА_1 на посаді старости села Долинівка Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області» - скасувати.

- зобов`язати відповідача, а саме Маразліївську сільраду негайно виконати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області №495/3979/17 від 05 грудня 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старости села Долинівка Маразліївської сільської ради Білгород- Дністровського району Одеської області.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі 495/3979/17 за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірними дії відповідачів.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 05 липня 2023 року скасовано вищезазначену ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2022 року та справу та направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

09 серпня 2023 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області постановив ухвалу, якою закрив провадження у адміністративній справі №495/3979/17 за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірними дії відповідачів, на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 серпня 2023 року задоволено частково.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди скасовано та прийнято нове судове рішення про прийняття звіту Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області №02-07/156 від 14 березня 2023 року про виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2017 року по справі №495/3979/17.

Ухвалою Верховного Суду від 11 квітня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі №495/3979/17 повернуто особі, яка її подала, відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

28 травня 2024 року до Верховного Суду вдруге надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій скаржник просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року, ухвалити нове рішення, яким направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України встановлено, що доводи касаційної скарги викладені у спосіб, який унеможливлює встановити по якій саме підставі оскаржується судові рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону висновується, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Скаржник як на підставу для подання касаційної скарги посилається на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що не встановлені судами попередніх інстанцій обставини для правильного вирішення справи в частині позовних вимог щодо поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, а ухвалені у справі судові рішення у вказаній частині на думку скаржника не можуть вважатись законними і обґрунтованими відповідно до статті 353 КАС України.

Згідно із пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, у випадку, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 328 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний суд зазначає, що доводи про порушення судами норм процесуального права, передбачених частиною другою статті 353 КАС України мають бути наведені з одночасним викладенням обґрунтування неправильного застосування норм матеріального права відповідно до підстав, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України. Такі доводи мають бути наведені у взаємозв`язку із встановленими обставинами і висловленням суддів щодо кожного з питань, які скаржник вважає неправильно вирішеними.

Суд зауважує, що у касаційній скарзі міститься посилання на статтю 353 КАС України, водночас скаржник не конкретизує пункту та частини другої чи третьої вказаної статті, що є обов`язковим при оскарженні судових рішень на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 КАС України.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Тлумачення положень вказаних норм у їхньому взаємозв`язку дає змогу дійти висновку, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до ухвали, Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області відкрито провадження та розглянуто справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи .

В обґрунтування права на касаційне оскарження позивач вказує на те, що справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

У даному випадку слід зазначити, що питання права, які мають фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, можуть охоплювати правові явища, що є найбільш суттєвими для такої практики та формування її однаковості. До таких явищ можна віднести систематичне порушення державою норм матеріального та процесуального права, які зачіпають інтереси великого кола осіб, що супроводжуються чималою кількістю оскарження таких рішень у подібних справах, тощо.

Однак скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин та не обґрунтовано в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення.

Такий визначений законодавцем підхід до роботи Верховного Суду (формування в окремих справах конкретних правових висновків, що є обов`язковим для всіх судів та суб`єктів владних повноважень) є особливо актуальним у світлі положень частини п`ятої статті 125 Конституції України, згідно з якою адміністративні суди діють з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин.

Вживання законодавцем слова "фундаментальне" несе змістовне навантаження особливо складного і важливого питання у правозастосуванні. Доводів щодо такої особливої складності чи важливості питання, якого стосується спір у цій справі, скаржником не наведено. Суб`єктивні труднощі у тлумаченні правової норми, які виникають у суб`єкта правозастосування, не обов`язково свідчать, що питання права має фундаментальне значення для правозастосовчої практики. За змістом підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, не ставиться у залежність від наявності висновку Верховного Суду з цього питання.

Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Водночас, колегія суддів зауважує, що потреба у формуванні єдиної правозастосовчої практики виникає, передусім, у тих випадках, коли практики з певного питання немає взагалі і її потрібно сформувати, або відсутня єдність у вже сформованій практиці з певного питання.

Щодо «виняткового значення» справи для учасника справи, то в даному випадку оцінка судом такої «винятковості» може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Справа яка має виняткове значення для її учасника, може бути виокремлена із загальних правил розгляду адміністративних справ Верховним Судом, якщо виявлено після апеляційного розгляду справи неоднакове застосування судома апеляційної інстанції одного й того ж положення закону.

Встановлення в КАС України виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи та гарантувати особі права на остаточне та обов`язкове судове рішення.

Також касаційна скарга не містить і доводів щодо порушення судами попередніх інстанцій питань права згідно з чинним законодавством України, Конвенції, визначення яких вимагає розгляду справи по суті щодо неспроможності держави дотримуватися своїх позитивних зобов`язань в частині регулювання певного виду діяльності, яка має шкідливі наслідки для заявника, а також досягає такого серйозного рівня, що призводить до суттєвого перешкоджання здатності заявника користуватися своїми правами, існувала давно, була добре відома органам влади та має триваючий характер.

З наведених скаржником доводів не вбачається виняткового випадку й того, що рішення у цій справі, у контексті індивідуальних ознак цього спору, тягне за собою наслідки, які мають самобутню своєрідність, особливості, характерні виключно для особи, яка подає касаційну скаргу. Скаржник не продемонстрував й наявності виключних обставин, які за положеннями КАС України могли б вимагати касаційного розгляду справи.

Оцінивши доводи касаційної скарги Суд констатує, що скаржником не наведено обґрунтованих посилань на існування обставин, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, а відтак відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява №21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява №26737/95).

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню особі, що її подала.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Маразліївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання рішень органу місцевого самоврядування недійсними, поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя: А.Г. Загороднюк