Справа № 200/1681/24
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року Справа№200/1681/24

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

22 березня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстра-сержанта ОСОБА_2 про відмову в перетинанні державного кордону України від 23 лютого 2024р. відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 23 лютого 2024 року він прибув до пункту пропуску «Порубне» з метою перетину кордону для здійснення господарської діяльності у вигляді вантажного перевезення. Для оформлення перетину кордону інспектору прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстер - сержанту ОСОБА_3 надано наступні документи: закордонний паспорт позивача; копія договору купівлі-продажу №93 від 20.02.2024р. на товар, що перевозився, укладеного між ФОП ОСОБА_4 - Продавець та громадянином України ОСОБА_5 Покупець. Предметом договору є купівля - продаж та поставка кабіну-барбекю за адресою: Болгарія, Варна, муніципалітет Аксаково, населений пункт с. Осеново, п.к. 9155; копія договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0172 від 20.02.2024р. укладеного між ФОП ОСОБА_4 замовник та ФОП ОСОБА_1 перевізник; інвойс 1/147 від 20.02.2024р.; товаро-транспортна накладна; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; витяг з реєстру платників єдиного податку; підтвердження оплати покупцем за товар; Свідоцтво права власності на транспортний засіб; Картка міжнародного страхування та поліс; Протоколи перевірки транспортного засобу.

Посадовою особою відповідача відносно позивача прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України з посиланням на ст.14 Закону України «Про прикордонний контроль», з підстав «не підтвердження мети поїздки». Вважає рішення інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстра-сержанта ОСОБА_2 про відмову в перетинанні державного кордону України від 23 лютого 2024 року відносно ОСОБА_1 протиправним, таким, що підлягає скасуванню, оскільки в оскаржуваному рішення відсутні посилання на причини та аргументацію відмови, а міститься посилання тільки на загальну підставу для відмови в перетині державного кордону. В оскаржуваному рішенні відсутні посилання на документи необхідні для подання водієм/позивачем для перетину кордону.

У строк, встановлений судом, відповідачем надано відзив на позов ОСОБА_1 , у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтував тим, що 23 лютого 2024 року позивач прибув до міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Порубне» з метою здійснити перетинання державного кордону на виїзд з України, оскільки вважає, що має право на такий перетин у зв`язку із наявністю рішення про виїзд за межі України водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом. В міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Порубне» було надано документи, які на думку позивача, підтверджують право на перетинання державного кордону на виїзд з України.

З метою уточнення мети поїздки, а також у зв`язку з тим, що позивач з вказаних підстав перетинав кордон вперше, інспектором прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстер сержантом ОСОБА_6 задано ряд питань, що стосується мети перетину державного кордону, а саме: уточнювалось куди направляється позивач, маршрут руху (місце призначення за кордоном); уточнювався характер вантажу, його призначення: який вантаж має перевозитись; уточнювалось місце проживання та роботи, відношення до військової служби; уточнювався час повернення до України. Під час відповіді на поставлені ним запитання позивач поводився схвильовано, знервовано; не орієнтувався в меті перетину кордону; позивач мав при собі два товарні чеки на вантаж з різними цінами (причин відмінності не зміг пояснити); не зміг назвати точної адреси доставки вантажу.

Внаслідок чого, рішенням про відмову в перетинанні державного кордону України від 23 лютого 2024 року на підставі Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VІІІ, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», а також пункту 2-9 постанови Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», обмежено у праві виїзду з України у зв`язку із непідтвердженою метою поїздки.

Крім того, 24 лютого 2024 року позивачу було відмовлено у перетині державного кордону у пункті пропуску «Красноїльськ» з тих же причин. Отже дії органів ДПС України є послідовними.

Додано, що підтвердженням права на перетинання державного кордону на виїзд з України водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів є одночасна сукупність таких умов (абз.1 п. 2-9 Правил №57): 1) виконання правил перетину державного кордону України; 2) наявність інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека. Крім того, перетин кордону має здійснюватися лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше. При перетині кордону позивачем не дотримано усіх вказаних вимог, оскільки ним не виконано правила перетинання кордону, а саме, у відповідності до п.2-9 Правил №57 ним не підтверджено мету поїздки.

Ухвалою суду від 27 березня 2024 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення. Надано позивачу термін протягом десяти днів, починаючи з наступного дня після отримання цієї ухвали, впродовж якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом надання позовної заяви із зазначенням: номеру засобів зв`язку позивача; місця проживання чи перебування представника позивача, поштового індексу; відомостей про наявність/відсутність електронного кабінету стосовно позивача та його представника; докази сплати судового збору у сумі 968,96 грн.

01 квітня 2024 року представником позивача надано до суду позовну заяву із зазначенням: номеру засобів зв`язку позивача; місця проживання чи перебування представника позивача, поштового індексу; відомостей про наявність/відсутність електронного кабінету стосовно позивача та його представника та докази сплати судового збору у сумі 968,96 грн.

Отже вимоги ухвали суду від 27 березня 2024 року були виконані позивачем та його представником.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №200/1681/24.

25 квітня 2024 року до суду надійшов відзив на позов.

Позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

За приписами частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 .

23 лютого 2024 року позивач прибув до пункту пропуску «Порубне» з метою перетину кордону та пред`явив наступні документи:

закордонний паспорт;

копію договору купівлі-продажу №93 від 20 лютого 2024 року укладеного між продавцем ФОП ОСОБА_4 та покупцем громадянином України ОСОБА_5 .. Предметом договору є поставка кабіну-барбекю за адресою: Болгарія, Варна, муніципалітет Аксаково, населений пункт с. Осеново, п.к. 9155;

копію договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0172 від 20 лютого 2024 року, укладеного між замовником ФОП ОСОБА_4 та перевізником ФОП ОСОБА_1 . Предметом договору є зобов`язання доставляти та отримувати ввірений для перевезення вантаж (згідно з транспортною накладною) транспортним засобом: марка Renault Master, тип вантажний бортовий тентований, державний номер НОМЕР_5 до пункту призначення: Болгарія, Варна, муніципалітет Аксаково, населений пункт с. Осеново, п.к. 9155, і видати його особі: ОСОБА_5 ;

інвойс (оферта) № 1/147 від 20 лютого 2024 року, предмет: каміни - барбекю;

товаро-транспортна накладна № РЕЛ002598 від лютого 2024 року на суму 29 740, 00 грн відомості про вантаж: камін барбекю ELMAS «Престиж мармур», ціна 29 740,00 грн, документи з вантажем чек ЕЛ002469 від 20 лютого 2024 року, договір купівлі продажу №93 від 20 лютого 2024 року;

витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_1 , основний вид економічної діяльності роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, а також вантажний автомобільний транспорт;

витяг з реєстру платників єдиного податку відносно позивача;

підтвердження оплати покупцем за товар, а саме платіжна інструкція №922 на суму 29 740,00 грн;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марка Renault Master, тип вантажний бортовий тентований, державний номер НОМЕР_5 ;

картку міжнародного страхування та поліс №ЕР-91757901;

протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу.

За результатами здійснення прикордонного контролю, інспектором прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » майстер сержантом ОСОБА_6 прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України від 23 лютого 2024 року.

Підставою відмови у перетинанні позивача державного кордону України слугував Закон України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року від 12.05.2015 №389-VІІІ, Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», стаття 7 частина 3 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05 листопада 2009 року №1710-VI, постанова Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», а саме пункту 2-9 (не підтверджена мета поїздки).

Вважаючи рішення про відмову у перетинанні державного кордону протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 №1710-VI (далі - Закон №1710-VI).

Відповідно до ст.2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Частинами 3-5 статті 2 Закону №1710-VI встановлено, що прикордонний контроль здійснюється щодо: 1) осіб, які перетинають державний кордон; 2) транспортних засобів, що перевозять через державний кордон осіб та вантажі; 3) вантажів, що переміщуються через державний кордон.

Прикордонний контроль включає: 1) перевірку документів; 2) огляд осіб, транспортних засобів, вантажів; 3) виконання доручень уповноважених державних органів України; 4) перевірку виконання іноземцями, особами без громадянства умов перетинання державного кордону у разі в`їзду в Україну, виїзду з України та транзитного проїзду територією України; 5) реєстрацію іноземців, осіб без громадянства та їх паспортних документів у пунктах пропуску через державний кордон; 6) перевірку автомобільних транспортних засобів з метою виявлення викрадених.

Прикордонний контроль забезпечується шляхом: 1) установлення режиму в пунктах пропуску через державний кордон та здійснення контролю за його додержанням; 2) застосування технічних засобів прикордонного контролю, використання службових собак та інших тварин; 3) створення і використання баз даних про осіб, які перетнули державний кордон, вчинили правопорушення, яким не дозволяється в`їзд в Україну або яким тимчасово обмежено право виїзду з України, про недійсні, викрадені і втрачені паспортні документи, а також інших передбачених законом баз даних; 4) спостереження за транспортними засобами і в разі потреби їх супроводження; 5) здійснення адміністративно-правових, а також оперативно-розшукових заходів; 6) організації і забезпечення взаємодії з підприємствами, установами та організаціями, діяльність яких пов`язана з міжнародним сполученням; 7) координації дій контрольних органів і служб.

Відповідно до ст.6 Закону №1710-VI перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Початком здійснення прикордонного контролю особи, транспортного засобу, вантажу є момент подання особою паспортного, інших визначених законодавством документів для перевірки уповноваженій службовій особі Державної прикордонної служби України.

Пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами. Пропуск транспортних засобів, вантажів через державний кордон здійснюється після проходження всіх передбачених законом видів контролю на державному кордоні.

Прикордонний контроль вважається закінченим після надання уповноваженою службовою особою Державної прикордонної служби України дозволу на перетинання державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем або після доведення до відома відповідної особи рішення про відмову у перетинанні державного кордону особою, транспортним засобом, вантажем.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.7 Закону №1710-VI паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

У ході перевірки документів уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України використовують технічні засоби контролю для пошуку ознак підробки у документах, здійснюють пошук необхідної інформації у базах даних Державної прикордонної служби України, а також за результатами оцінки ризиків проводять опитування осіб, які прямують через державний кордон.

За правилами ч.1 ст. 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Закону №1710-VI форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону встановлюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII (далі - Закон №3857-XII).

Відповідно до частин 1, 2 ст.1 Закону № 3857-XII громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених таким Законом, та в`їхати в Україну.

На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Статтею 2 Закону №3857-XII визначено, що документами, що дають право громадянину України на виїзд з України і в`їзд в Україну, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на в`їзд в Україну).

У передбачених міжнародними договорами України випадках замість документів, зазначених у частині першій зазначеної статті, для виїзду з України і в`їзду в Україну можуть використовуватися інші документи.

Згідно зі ст.3 Закону № 3857-XII перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 вказаного Закону.

Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону № 3857-XII та інших законів України.

На виконання вимог вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі - Правила), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Відповідно до пункту 2 вказаних Правил, перетинання громадянами України (далі - громадяни) державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю (далі - пункти пропуску), якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну: 1) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 2) дипломатичний паспорт; 3) службовий паспорт; 4) проїзний документ дитини (чинний протягом строку, на який він виданий); 5) посвідчення особи моряка; 6) посвідчення члена екіпажу.

У передбачених міжнародними договорами або законодавством України випадках перетинання громадянином державного кордону здійснюється також за іншими документами. У такому разі прикордонний контроль здійснюється у порядку, який застосовується під час надання громадянином паспортних документів.

У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні з 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і діє натепер.

Відповідно до пунктів 2-9 Правил у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Перетин державного кордону здійснюється особою, зазначеною в абзаці першому цього пункту, лише на транспортному засобі, який є засобом провадження господарської діяльності ліцензіата, повна маса якого становить 3500 кілограмів та більше.

Укртрансбезпека проводить перевірку інформації про транспортний засіб на основі даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, та вносить відповідні дані до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки.

На одному транспортному засобі державний кордон можуть одночасно перетинати: один водій на вантажному транспортному засобі ліцензіата; два водії на пасажирському транспортному засобі (автобусі) ліцензіата.

Особи, зазначені в абзаці першому цього пункту, можуть безперервно перебувати за кордоном не більше 60 календарних днів з дня перетину державного кордону. У разі перевищення строків перебування осіб за кордоном, установлених цим пунктом, Укртрансбезпека може припинити доступ відповідного ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки на три місяці.

Рішення про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки приймається комісією, до складу якої можуть залучатися представники Мінінфраструктури та інших органів державної влади.

Рішення про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки затверджується наказом Голови Укртрансбезпеки.

Наказ про припинення доступу ліцензіата до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки оприлюднюється наступного дня після його видання на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки та надсилається ліцензіату на електронну адресу (у разі наявності), що міститься в ліцензійній справі.

У разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України «Про прикордонний контроль».

Також, пунктом 10 Правил №57 передбачено, що пропуск громадян через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону.

У абзацах 1-3 пункту 12 Правил №57 визначено, що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень.

Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє.

У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що підтвердженням права на перетинання державного кордону на виїзд з України чоловіків-водіїв транспортних засобів є сукупність таких умов: наявність відповідного рішення про виїзд за межі України; наявність інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека. При цьому, пропуск громадян через державний кордон здійснюється службовими особами підрозділу охорони державного контролю, та у ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Тобто, слід дійти до висновку, що рішення про те, чи підтвердила особа мету поїздки оцінюється виключно посадовою особою державної прикордонної служби.

Судом встановлено, що 23 лютого 2024 року позивач прибув до пункту пропуску «Порубне» з метою перетину кордону та пред`явив наступні документи: закордонний паспорт; копію договору купівлі-продажу №93 від 20 лютого 2024 року укладеного між продавцем ФОП ОСОБА_4 та покупцем громадянином України ОСОБА_5 .. Предметом договору є поставка кабіну-барбекю за адресою: Болгарія, Варна, муніципалітет Аксаково, населений пункт с. Осеново, п.к. 9155; копію договору перевезення вантажу автомобільним транспортом № 0172 від 20 лютого 2024 року укладеного між замовником ФОП ОСОБА_4 та перевізником ФОП ОСОБА_1 . Предметом договору є зобов`язання доставляти та отримувати ввірений для перевезення вантаж (згідно з транспортною накладною) транспортним засобом: марка Renault Master, тип вантажний бортовий тентований, державний номер НОМЕР_5 до пункту призначення: Болгарія, Варна, муніципалітет Аксаково, населений пункт с. Осеново, п.к. 9155, і видати його особі: ОСОБА_5 ; інвойс (оферта) № 1/147 від 20 лютого 2024 року, предмет: каміни - барбекю; товаро-транспортна накладна № РЕЛ002598 від лютого 2024 року на суму 29 740, 00 грн відомості про вантаж: камін барбекю ELMAS «Престиж мармур», ціна 29 740,00 грн, документи з вантажем чек ЕЛ002469 від 20 лютого 2024 року, договір купівлі продажу №93 від 20 лютого 2024 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ФОП ОСОБА_1 , основний вид економічної діяльності роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, а також вантажний автомобільний транспорт; витяг з реєстру платників єдиного податку відносно позивача; підтвердження оплати покупцем за товар, а саме платіжна інструкція №922 на суму 29 740,00 грн; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марка Renault Master, тип вантажний бортовий тентований, державний номер НОМЕР_5 ; картку міжнародного страхування та поліс №ЕР-91757901; протоколи перевірки технічного стану транспортного засобу.

У відзиві на позов зазначається, що з метою уточнення мети поїздки, а також у зв`язку з тим, що позивач перетинав кордон вперше як особа яка здійснює господарську діяльність з міжнародних перевезень, інспектором прикордонної служби було задано позивачу ряд питань що стосується мети перетину державного контролю. Однак, під час відповіді на поставлені інспектором запитання позивач поводився схвильовано, знервовано; не орієнтувався в меті перетину кордону; мав при собі два товарні чеки на вантаж з різними цінами (причин відмінності не зміг пояснити); не зміг назвати точної адреси доставки вантажу.

У зв`язку з цим, а також враховуючи спрацювання індикаторів профілю ризиків позивачу було відмовлено в перетині державного кордону України, про що складено 23 лютого 2024 року відповідне рішення.

Разом із відзивом на позов додані пояснення інспектора прикордонної служби 1 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби майстер сержанта ОСОБА_7 про те, що у зв`язку з тим, що позивач мав намір перетнути державний кордон вперше з 24 лютого 2022 року, від введення в Україні військового стану, було запрошено позивача до службового приміщення з метою більш детального вивчення підстав для перетину держаного кордону України та проведення процедури другої лінії. Під час проведення співбесіди з позивачем було з`ясовано, що він слідує у місто Варна, Болгарія з метою доставки вантажу «Камін - барбекю» про підтвердження чого він мав при собі два товарні чеки на даний вантаж, хоча ціна даного предмета в чеках була абсолютно різною, причину відмінності ціни в чеках позивач пояснити не зміг, як і не міг сказати точної адреси доставки вантажу. Мету поїздки позивач не підтвердив, тому рішенням від 23 лютого 2024 року позивачу було відмовлено у перетині державного контролю.

Вказаних обставин позивачем не спростовано.

Суд зауважує, що позивач не скористався правом на подання відповіді на відзив відповідно до статті 163 КАС України.

Після отримання відзиву представник позивача та сам позивач не звертався до суду в рамках розгляду цієї справи з клопотанням про виклик свідків, не висловлював згоду щодо допиту його як свідка згідно статті 216 КАС України відносно обставин проведення перевірки щодо підтвердження мети поїздки (перевірки документів, його опитування) при спробі перетину кордону 23 лютого 2024 року.

Наявні ж матеріали дають підстави суду погоджуватися із позицією відповідача про не підтвердження позивачем мети поїздки при перетинанні кордону саме 23 лютого 2024 року.

Щодо доводів позову, що в оскаржуваному рішенні відсутні посилання на причини та аргументацію відмови у перетині державного кордону України.

Слід зазначити, що наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 червня 2023 року №457 затверджена Форма рішення про відмову у перетинанні державного кордону України.

Оскаржуване рішення містить всі обов`язкові реквізити та причини його прийняття (зазначені конкретні нормативні акти, на підставі яких позивачу відмовлено у перетині державного кордону), що відповідає Формі рішення, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 червня 2023 року №457.

Щодо доводів позову про те, що в оскаржуваному рішенні відсутні посилання на документи, необхідні для подання позивачем, то суд зазначає, що позивачу було відмовлено не у зв`язку з недостатністю документів або їх недоліками, а з причини непідтвердження ним мети своєї поїздки.

Крім того, суд наголошує, що оскаржуване рішення мало разовий характер і вичерпало свою дію фактом його виконання, тому у разі пред`явлення позивачем документів, які надають право на перетин державного кордону на виїзд з України, та одночасному підтвердженні мети поїздки - оскаржуване рішення від 23 лютого 2024 року жодним чином не створювало перешкод у подальшому для перетину позивачем кордону України за наявності на те законних підстав.

За обставин даної справи, а також з врахуванням того, що позивач не зміг підтвердити мету поїздки, суд приходить до висновку, що рішення про відмову в перетині державного кордону України громадянину України від 23 лютого 2024 року відносно позивача, винесено правомірно.

Згідно частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач, приймаючи спірне рішення від 23 лютого 2024 року, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлені чинним законодавством, таке рішення відповідає критеріям правомірності, визначеним ч.2 ст.2 КАС України, є правомірним, а тому не підлягає скасуванню.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження у ході розгляду справи, то у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

Розподіл судових витрат по справі відсутній.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного позовного провадження 05 червня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторін, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов