Справа № 420/11303/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС» (вул. Промислова, 40, м. Одеса, 65005) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС» до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000046/2 від 06.04.2024 року.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що між ТОВ «БОНА ДОМУС» та компанією SHANDONG JK HOUSEHOLD INDUSTRY CO.,LTD (Китайська народна республіка) укладено контракт, на виконання умов якого останній зобов`язується поставив ТОВ «БОНА ДОМУС» товар.

З метою здійснення митного оформлення поставленого товару ТОВ «БОНА ДОМУС» 05.04.2024 року подано митну декларацію №24UA64U5.

Однак відповідачем 06.04.2024 року прийняті рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000046/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2024/000132.

Представник позивача вважає прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Оскаржуване рішення прийняте, оскільки митний орган вважав, що подані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а саме: 1) у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості як вартість упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) наданих до митного контролю та оформлення документах відсутні відомості про здійснення або нездійснення страхування вантажу продавцем; 3) не надано документи для підтвердження витрат на транспортування відповідно до вимог розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599. При цьому, в автотранспортній накладній CMR від 27.03.2024 наявна печатка фактичного перевізника ТОВ «Трансконтейнерсервіс» але довідка щодо вартості перевезення №14 від 26.03.2024 видана ФОП « ОСОБА_1 »; 4) у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України; 5) у наданому прайс-листі виробника товарів від 27.12.2023 зазначені ціни товарів на умовах CFR ROMANIA, CONSTANTA таким чином призначені для відповідного регіону, тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів; 6) згідно інвойсу від 27.12.2023 №JK2023404 сума передплати становить 7500 дол. США однак декларантом надано платіжну інструкцію від 11.01.2024 №1 на суму 26337.74 дол.США; 7) Відповідно до акту митного огляду №24UA28U3 за МД №UA500020/2024/3328 вага «нетто» не відповідала заявленій.

Представник ТОВ «БОНА ДОМУС» зазначає, що надані декларантом документи підтверджували всі складові митної вартості, тому у митного органу не було законних підстав для витребування додаткових документів.

Поставка товару відбувається на умовах CFR, згідно яких продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто всі витрати до моменту доставки товару до порту призначення, які включають вартість його пакування, навантаження, страхування несе саме продавець.

Відповідно, в даному випадку, ціна товару включає в себе вартість його пакування, навантаження та страхування, що виключає неможливість їх окремої перевірки оскільки вони включені до вартості товару.

Щодо витрат на транспортування, представник позивача зазначив, що до митного оформлення надані документи, які у своїй сукупності підтверджують таку складову митної вартості товару. Заявлені розбіжності щодо перевізника спростовуються копією договору №2024/1 від 20.01.2024, на підставі якого ТОВ «ТРАНПКОНТЕЙНЕРСЕРВІС» передано ФОП ОСОБА_1 в тимчасове користування вантажний автомобіль, яким здійснено перевезення вантажу.

При цьому, прайс-лист є допоміжним (не обов`язковим) документом та не повинен братися митним органом до уваги під час митного контролю за митною вартістю.

Крім того, декларантом дійсно було сплачено на користь контрагента більший розмір передплати (26337.74 дол. США) ніж визначено Інвойсом (7500 дол. США), така передплата здійснення в межах вартості усієї партії товару, що відповідно, жодним чином не впливає на митну вартість товару.

Серед іношого зазначив, що під час митного оформлення декларантом надано лист від продавця товарів від 28.03.2024 яким повідомлено, що в пакувальному листі №JK2023404/01 від 27.12.2023 допущена помилка у некоректно вказані вазі нетто 25692,00 кг. Пакувальний лист був перевиданий з коректною вагою та наданий до митного оформлення.

На підставі викладеного представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 03.05.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою суду від 07.06.2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

До суду від представника Одеської митниці надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме не підтверджено: 1) відсутні дані щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 2) відсутні відомості про здійснення або нездійснення страхування вантажу продавцем; 3) не надано документи для підтвердження числового значення витрат на транспортування. Крім того, в автотранспортній накладній CMR від 27.03.2024 №Б.н. наявна печатка перевізника ТОВ «Трансконтейнерсервіс» але довідка щодо вартості перевезення №14 від 26.03.2024 видана ФОП « ОСОБА_1 »; 4) у документах відсутні дані щодо витрат на навантаження оцінюваних товарів, пов`язаних з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України; 5) у прайс-листі від 27.12.2023 №Б/Н зазначені ціни товарів на умовах CFR ROMANIA, CONSTANTA, тобто даний прайс-лист не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів; 6) згідно інвойсу від 27.12.2023 №JK2023404 сума передплати становить 7500 дол. США, однак декларантом надано платіжну інструкцію від 11.01.2024 №1 на суму 26337.74 дол. США; 7) відповідно до акту митного огляду №24UA28U3 за МД №UA500020/2024/3328 вага «нетто» не відповідала заявленій.

Представник відповідача вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним органом ч.1 ст.54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Також представник відповідача зазначає, що декларантом надіслано лист, яким повідомлено, що ним подано всі необхідні документи для митного оформлення і додаткові надавати не буде.

Таким чином, декларантом не подані документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 МКУ та не спростовані наявні розбіжності у документах.

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому митницею було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим по товару 1 - МД від 09.02.2024 UA500080/2024/001726, МД від 16.02.2024 UA500080/2024/002151 та становить 3,51 дол. США/кг (ніж заявлено декларантом 3,3133 дол. США/м2, що відповідає 1,4730 дол. США/кг).

До суду від представника ТОВ «БОНА ДОМУС» надійшла відповідь на відзив, у якій підпримано позовні вимоги із підстав, викладених у позові, та зазначено, що відзив на позов фактично дублює оскаржуване рішення та не містить будь-яких заперечень щодо доводів позивача та наданих доказів.

Також представник позивача зазначив, що встановлення форми контролю не передбачає автоматичного складання рішення про коригування митної вартості. ТОВ «БОНА ДОМУС» не заперечує та не спростовує права митниці на контроль, позивач вказує та доводить, що у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваних рішень оскільки митниці було надано вичерпний перелік належних документів які надали вичерпну інформацію стосовно митної вартості товарів. Законом не передбачено написання посадової особою будь яких зауважень до документів та автоматичного прийняття рішення, законом визначено, що у митниці повинні бути належні підстави для прийняття оскаржуваних рішень, однієї лише підстави у вигляді наявності у митниці інформації про більшу вартість товарів не достатньо для прийняття рішення про коригування.

Представником митниці подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначено, що обов`язок доведення митної вартості товару лежить на декларанті. Одеською митницею було порівняно рівень митної вартості та встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений до митного оформлення час за поданою МД №24UA64U5 від 05.04.2024 є більшим. Представник, посилаючись на доводи, викладені у відзиві, просить відмовити у задоволенні позову.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що 10.11.2023 року між позивачем ТОВ «БОНА ДОМУС» (покупець) та компанією «SHANDONG JK HOUSEHOLD INDUSTRY CO.,LTD» (Китайська Народна Республіка) (продавець) укладено контракт №2023404, відповідно до п.п.1.1 продавець продає, а покупець купує промислові товари, а також інші товари (які надалі іменуються «Товар») в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в інвойсах (рахунках постачальника), які є невід`ємною частиною даного контракту.

Оплата за товар здійснюється відповідно до умов даного контракту і інвойсів, які с невід`ємною частиною даного Контракту (з п.5.1.5 контракту).

27.12.2023 року контрагентом позивача складено інвойс №JK2023404 на поставку партії товару придверних килимків кількістю 34485 шт у 1018 коробках вартістю 38137,74 дол. США. Сторонами визначено розмір передплати 7500 дол. США.

10.01.2024 року позивачем сплачено на користь контрагента, компанії «SHANDONG JK HOUSEHOLD INDUSTRY CO.,LTD» (Китайська Народна Республіка), 26337,74 дол. США за поставку товару на підставі контракту №2023404 від 10.11.2023 та інвойсу №JK2023404 від 27.12.2023.

З метою митного оформлення вказаного товару ТОВ «БОНА ДОМУС» подано до Одеської митниці митну декларацію №24UA64U5 від 05.04.2024 року, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору.

Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу поданий відповідний пакет документів відносно кожної митної декларації згідно з МК України (контракт, рахунок-фактура (інвойс), сертифікат походження та інші документи).

Проте відповідачем прийнята картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 06.04.2024 №UA500020/2024/000132.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 06.04.2024 року №UA500020/2024/000046/2 вказано, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) п.1 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Згідно п.7.1. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 10.11.2023 №2023404 пакування присутнє. Проте, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) в наданих до митного контроля та оформлення документах та у гр. 20 МД зазначені умови поставки CFR (фрахт/перевезення оплачені) міжнародний торговий термін Інкотермс, відповідно до якого продавець несе витрати по перевезенню до пункту призначення, в тому числі фрахт. Проте у наданих до митного контролю та оформлення документах відсутні відомості про здійснення або нездійснення страхування вантажу продавцем;

3) відповідно до вимог розділу ІІІ «Правил…», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: -рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; -калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Вказані документи для підтвердження числового значення вказаної складової митної вартості до митного оформлення не надано. Крім того, в автотранспортній накладній CMR від 27.03.2024 №Б.н. наявна печатка фактичного перевізника ТОВ «Трансконтейнерсервіс» але довідка щодо вартості перевезення №14 від 26.03.2024 видана ФОП « ОСОБА_1 »;

4) відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як витрати на навантаження оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

5) у наданому до митного оформлення прайс-листі виробника товарів від 27.12.2023 №Б/Н зазначені ціни товарів на умовах CFR ROMANIA, CONSTANTA таким чином призначені для відповідного регіону, тобто даний прайс-лист виробника товарів не призначений для необмеженого кола осіб та не може використовуватись для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваних товарів;

6) Згідно інвойсу від 27.12.2023 №JK2023404 сума передплати становить 7500 дол. США при цьому декларантом надано платіжну інструкцію від 11.01.2024 №1 на суму 26337.74 дол.США;

7) Відповідно до акту митного огляду №24UA28U3 за МД №UA500020/2024/3328 вага «нетто» не відповідала заявленій.

Рішенням повідомлено декларанта про необхідність подання додаткових документів, зокрема: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; 4) копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст. 254 Митного кодексу України. Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товарів.

В оскаржуваному рішенні зазначено, що на вимогу митного органу декларантом надано лист від 06.04.2024 №06/04/2024, яким повідомлено, що додаткові документи надаватись не будуть.

Відповідач дійшов висновку про невизнання заявленої митної вартості товару через неподання декларантом документів неспростування декларантом жодних, визначених контролюючим органом, розбіжностей.

Приймаючи оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, відповідачем визначено митну вартість за резервним методом, на підставі даних згідно МД від 09.02.2024 №UA500080/2024/001726, МД від 16.02.2024 №UA500080/2024/002151 щодо товару, заявленого до митного оформлення, вартість якого є більшою ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, у разі незгоди з рішеннями, права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч.3 ст.52 цього МКУ.

Представник позивача, вважаючи оскаржуване рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів від 06.04.2024 року №UA500020/2024/000046/2 зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей не надано.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами договору.

В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

За приписами МКУ митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Згідно з оскаржуваним рішенням від 18.01.2024 року №UA500110/2024/000006/1 недоліком, який на думку митного орану свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є наступне: відповідно до п.п.в) п.2 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складови митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні числові дані щодо згаданої складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару.

Суд вважає, що не може вважатися обґрунтованим сумнівом відсутність відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням за документами поданими позивачем до митного органу з огляду на наступне.

Поставка товарів здійснювалася на підставі Контракту та додаткових угод до нього, які надані митному органу.

Відповідно до п.7.1 контракту №2023404 від 10.11.2023 товар повинен бути промаркований, завантажений і упакований так, щоб виключити псування або знищення його на весь період постачання до прийому товару покупцем.

Інвойсом №JK2023404 від 27.12.2023 визначено поставити товар (придверні килимки) у кількості 34485 шт в 1018 коробках.

Отже, в межах спірних правовідносин вартість пакування не є витратами, які понесені покупцем, у зв`язку з чим не є такими, що додатково включаються у митну вартість товару.

При цьому, згідно з п.п.4.1 контракту №2023404 від 10.11.2023 продавець поставляє товар, який продається згідно даного контракту, на умовах CFR CONSTANTA. Румунія, або на інших умовах поставки, зазначених в інвойсі.

При тлумаченні цього контракту має силу документ Інкотермс 2010 року і Конвенція ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів 1980 року (п.11.5 контракту).

Термін Інкотермс 2010 CFR передбачає, що продавець зобов`язаний своїм коштом доставити товар у порт відвантаження, завантажити його на судно і сплатити фрахт для доставки товару в зазначений порт призначення. Тобто всі витрати до моменту доставки товару до порту призначення, які включають вартість його пакування, несе саме продавець.

Таким чином, в даному випадку, ціна товару включає в себе, в тому числі, вартість його пакування, страхування та навантаження, які покладаються на продавця, що виключає можливість їх окремої перевірки, оскільки вони вже включені до вартості товару.

Також суд вважає необґрунтованими посилання митного органу як на підставу непідтвердження ціни товару те, що відсутні відомості про витрати на транспортування товару, враховуючи наступне.

Згідно з п.5 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

05.01.2023 року між позивачем ТОВ «БОНА ДОМУС» (замовник) та ФОП « ОСОБА_1 » (перевізник) укладено договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №1, згідно п.1.1 якого перевізник зобов`язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержанка вантажу (одержувачу), зобов`язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку.

З метою виконання умов договору №1 від 05.01.2023 про перевезення вантажу автомобільним транспортом, 20.01.2024 року ФОП ОСОБА_1 (орендар) з ТОВ «ТРАНСКОНТЕЙНЕРСЕРВІС» (орендодавець) укладено договір оренди транспортного засобу з екіпажем (водієм) №2024/1, згідно п.1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове платне володіння та користування вантажний автомобіль, визначений у цьому договорі. Пунктом 1.2 договору визначено, що в оренду передається автомобіль марки DAF FT CR 85.410 державний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної CMR від 27.03.2024 перевезення товару ТОВ «БОНА ДОМУС» здійснювалось вантажним автомобілем ТОВ «Трансконтейнерсервіс» державний номер НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

26.03.2024 ФОП ОСОБА_1 позивачу видана довідка №14, яка підтверджує той факт, що вартість ПРР та транспорно-експедиторської послуги вантажу автомобільним транспортом Констанца (Румунія) Орлівка (Україна), контейнер CAIU7174428 становить 27420 грн без ПДВ. Вартість транспортно-експедиторської послуги вантажу автомобільним транспортом Орлівка (Україна) Одеса (Україна) контейнер CAIU7174428 становить 27420 грн без ПДВ. Страхування вантажу не проводилось.

Згідно з актом наданих послуг №14 від 26.03.2024 загальна сума витрат на транспортування склала 54840 грн, яка сплачена позивачем на користь перевізника 26.03.2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією №77 від 26.03.2024.

Суд вважає, що наданими декларатном до митного органу документами підтверджуються витрати на транспортування, що виключає будь-які сумніви щодо не підтвердження таких відомостей як складової митної вартості товару.

Щодо посилань митниці на перелік транспортних (перевезних) документів, а також докуменів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів згідно наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 (далі Наказ №599), суд враховує, що відповідно до Наказу №599 до документів які містять відомості про транспорті витрати можуть належати перелічені документи, однак цей перелік, з огляду на застосовану для його конкретизації конструкцію «можуть належати», не є вичерпним та обов`язковим.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд вважає, що надані контролюючому органу довідка про транспортні витрати від 26.03.2024 №14, акт наданих послуг №14 від 26.03.2024 та платіжна інструкція №77 від 26.03.2024 є належними та допустимими доказами розміру таких витрат, що у своїх сукупності підтверджують понесені витрати на транспортування.

Також пунктом 5 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що платіжні документи, які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - подаються лише за їх наявності.

27.12.2023 року контрагентом позивача складено інвойс №JK2023404 на поставку партії товару придверних килимків кількістю 34485 шт у 1018 коробках вартістю 38137,74 дол. США. Сторонами визначено розмір передплати 7500 дол. США.

10.01.2024 року позивачем сплачено на користь контрагента, компанії «SHANDONG JK HOUSEHOLD INDUSTRY CO.,LTD» (Китайська Народна Республіка), 26337,74 дол. США за поставку товару на підставі контракту №2023404 від 10.11.2023 та інвойсу №JK2023404 від 27.12.2023.

Таким чином, позивачем перераховано на користь контрагента передплату 26337,74 дол. США у межах загальної вартості поставки товару 38137,74 дол. США.

Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 у справі №815/329/17 сформовано правовий висновок, підтриманий 01.03.2023 року по справі №420/18880/21, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Оскільки у процедурі контролю за митною вартість товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а умови, терміни та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються, суд дійшов висновку, що у відповідача відсутні обгрунтовані сумніви у заявленій митній вартості товару за ціною договору.

При цьому, згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є, декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прайс-лист не віднесений до переліку документів, обов`язкових для подання до митного оформлення товару згідно з ч.2 ст.53 МК України, тому не може бути використаний для підтвердження митної вартості товару.

Також суд не приймає посилання відповідача як на підставу для коригування митної вартості, що відповідно до акту митного огляду №24UA28U3 за МД №UA500020/2024/3328 вага «нетто» не відповідала заявленій, враховуючи наступне.

Згідно з актом про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.04.2024 року у ході проведення контролюючим органом часткового митного огляду встановлено, що візуально у відкритих місцях товар відповідає відомостям, вказаним у митній декларації та товаросупровідних документах, однак вага «нетто» не відповідає заявленому.

Однак, оскільки інвойсом №JK2023404 від 27.12.2023 вартість поставленого товару (придверних ковриків) визначена за одиницю товару та не залежить від її ваги, а митним органом не обґрунтовано яким чином це впливає на митну вартість товару, суд дійшов висновку про необгрунтованість доводів відповідача з цього приводу.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Між тим суб`єкту владних повноважень не достастьо лише вказати на обставини, які викликали у нього сумніви, а необхідно пояснити їх зв`язок з наявністю обгрунтованих сумнівів в митній вартості товару.

Водночас, відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Отже відповідачем не спростовано жодними належними, допустимими та достатніми доказами, що документи, надані позивачем до митної декларації від 05.04.2024 №24UA64U5 не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що б могло надати митному органу підстави для висновку про неправильне визначення позивачем митної вартості.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

Між тим, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Ондак спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередніми МД від 09.02.2024 року №UA500080/2024/001726 та від 16.02.2024 року №UA500080/2024/002151 вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом.

Судом досліджені копії митних декларацій №UA500080/2024/001726 від 09.02.2024 та №UA500080/2024/002151 від 16.02.2024, у яких умовами поставки визначено СРТ.

Оскільки товар за МД №24UA64U5 від 05.04.2024 розмитнено позивачем на інших умовах поставки - CFR, суд вважає необгрунтованим посилання відповідача на інформацію з попередніх МД при коригуванні митної вартості іншого товару.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000046/2 від 06.04.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 7444,27 грн (1,5% від різниці митних платежів 620356,16 грн, з урахуванням коефіцієнту 0,8).

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 7444,27 грн.

Крім того, позивачем у змісті позову заявлено клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст.132 КАС України).Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС» (вул. Промислова, 40, м. Одеса, 65005, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631) про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2024/000046/2 від 06.04.2024 року.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БОНА ДОМУС» витрати зі сплати судового збору в розмірі 7444,27 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва