Справа № 160/14563/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 червня 2024 рокуСправа № 160/14563/24

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №72270280 від 17.07.2023р., -

УСТАНОВИВ:

30.05.2024р. (згідно відомостей Укрпошта) ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті та просить:

- скасувати постанову державного виконавця Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Федорова Станіслава Ігоровича про відкриття виконавчого провадження №72270280 від 17.07.2023р.

Вивчивши матеріали позовної заяви, проаналізувавши зміст позовних вимог, норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку, що зазначена вище позовна заява не підсудна Дніпропетровському окружному адміністративному суду, виходячи з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 5 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Так, як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №72270280 від 17.07.2023р. про примусове виконання постанови Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області №АА №00008599 від 16.05.2023р. щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафа згідно з ч.2 ст.132-1, ч.2 ст.308 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

За приписами п.4 ч.1 ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні, зокрема, адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Отже, зазначений спір віднесено до предметної підсудності місцевого районного руду, як адміністративного, який видав виконавчий документ (постанову) за приписами п.4 ч.1 ст.20, ч.5 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням положень ч.1 ст.74 Закону України Про виконавче провадження.

Згідно п.2 ч.1 ст.29 Кодексу адміністративного судочинства України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, слід зазначити, що судом враховується і рішення Європейського суду з прав людини (далі Суд) від 20.07.2016р. у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви №29458/04, №29465/04), у якому зазначено, що відповідно до прецидентної практики Суду термін встановленим законом у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом [див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v.Austria), заява №7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. (…) фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом встановленим законом, національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття суду, встановленого законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи все вищенаведене та те, що позовну заяву подано без додержання правил підсудності, встановлених ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про необхідність передачі даної адміністративної справи на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська обл., смт. Слобожанське, вул. Теплична, 7).

Керуючись п.4 ч.1 ст.20, п.2 ч.1 ст.29, ст.ст. 243, 248, ч.5 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа: Державна служба України з безпеки на транспорті про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №72270280 від 17.07.2023р. - передати на розгляд до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська обл., смт. Слобожанське, вул. Теплична, 7).

Дана адміністративна справа підлягає передачі до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали відповідно до вимог ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва