Справа № 158/1857/24
Суддя: Поліщук С. В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/1857/24
Провадження № 2-а/0158/47/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Поліщук С.В.,
з участю секретаря Квач Н.А.,
представника позивача Хоржевського Д.Е.,
відповідача Магомедової Туті
представника відповідача адвоката Воробей П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в режимі відеоконференцзв`язку справу за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення,-
в с т а н о в и в :
10 червня 2024р. позивач центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в особі його представника ОСОБА_2 звернулось до Ківерцівського районного суду Волинської області з адміністративним позовом до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 грудня 2023р. співробітниками Служби безпеки України було виявлено та затримано громадянку російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» проживала на території України без відповідних дозвільних документів, які б надавали останній таке право на визначений строк.
Відповідачка по справі ОСОБА_4 на територію України потрапила 24.07.2023р. через контрольний пункту пропуску «Парубне».
Для отримання статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту в Україні до компетентних органів відповідач по справі не зверталась, будь яких інших дій для легалізації свого перебування на території України не вживала, чим порушила вимоги ст. 4 вищевказаного Закону.
За порушення правил перебування іноземних громадян на території України, 14 грудня 2023 року, відповідачку по справі громадянку російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП та накладено на останню адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 5100 грн.
Крім того, рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 14 грудня 2023 року постановлено примусово видворити громадянку російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з території України до країни походження або третьої країни.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2023 року затримано громадянку російської федерації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк, визначений ч. 11 ст. 289 КАС України, достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців. Вказане рішення постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2024р. залишено без змін.

Для забезпечення виконання вищевказаного рішення позивачем було вжито ряд заходів, передбачених чинним законодавством для ідентифікації та примусового видворення відповідачки.

Оскільки у відповідача по справі громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні документи, що надають їй право на законне перебування на території України, із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на території України до компетентних органів відповідач не зверталась, просить суд продовжити строк затримання відповідачки по справі ОСОБА_1 з метою її ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк 6 місяців.

Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Представник позивача Хоржевський Д.Е. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному об`ємі з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та продовжити строк затримання відповідачки по справі ОСОБА_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України строком на 6 місяців.

Відповідачка по справі Магомедова Туті та її представник адвокат Воробей П.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Крім того відповідач Магомедова Туті зазначила, що згідна залишити територію України добровільно за власні кошти, однак повертатись до російської федерації чи до Молдови не бажає, так як це може загрожувати її життю, оскільки на території України вона займалась волонтерською діяльністю.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали даної адміністративної справи, приходить до наступного висновку.

Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 7 ст. 5 КАС України іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України від 22 вересня 2011 року № 3773-VI «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі - Закон № 3773-VI).

Частиною першою статті 9 Закону України № 3773-VI встановлено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону №3773-VI іноземці та особи без громадянства в разі незаконного перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України затримуються та в разі, якщо порушення ними законодавства України не передбачає кримінальної відповідальності, повертаються до країни попереднього перебування у встановленому порядку.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4 ст.30 Закону України №3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Частиною першою статті 289 КАС України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви, поданої, зокрема, органом охорони державного кордону, до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Так судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15.12.2023 року, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2024р., залишено без змін, затримано громадянку російської федерації Магомедову Туті, з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення строком на шість місяців.

З матеріалів справи також вбачається, що для забезпечення виконання вищевказаного рішення суду, впродовж визначеного судом терміну, позивачем вживались заходи щодо ідентифікації відповідача по справі, що стверджується дослідженими судом доказами.

Крім того варто зазначити, що через повномасштабну агресію рф проти України дипломатичні відносини між Україною та росією розірвані, діяльність посольства та консульських установ рф на території України припинена, представлення інтересів рф дипломатичним представництвом третьої держави в Україні не здійснюється, що унеможливлює надання органами дипломатичної служби України будь-якого сприяння в ідентифікації особи відповідача.

Судом також встановлено та не заперечується відповідачем, що у неї відсутні документи, що надають їй право на законне перебування на території України, статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту на території України вона також не має.

Згідно доказів, наявних в матеріалах справи, 28.02.2024р. позивачем по справі на ім`я начальника Волинського ПТПІ була надіслана анкета заява для заповнення відповідачем Магомедовою Туті з метою подальшого виготовлення сертифікату на повернення до російської федерації, від заповнення якої остання відмовилась (а.с. 8).

Згідно з частинами 11-13 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавцем передбачено можливість затримання іноземця або особи без громадянства за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення та продовження строку такого затримання за наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні (ч. 12 ст. 289 КАС України).

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України затримання треба розуміти і як тимчасовий запобіжний кримінально-процесуальний, і як адміністративно-процесуальний заходи, застосування яких обмежує право на свободу та особисту недоторканність людини (абзац п`ятий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2003 року №12-рп/2003).

Норма ч.12 ст.289 КАС України покладає на позивача обов`язок зазначити у позовній заяві про продовження строку затримання дії або заходи, які вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця чи особи без громадянства, для забезпечення виконання рішення про примусове видворення.

Частина тринадцята статті 289 КАС України встановлює, що умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Зі змісту наведених приписів слідує, що під час вирішення позову про продовження строку затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, обов`язковому дослідженню судом підлягає, зокрема, неможливість ідентифікації іноземця або особи без громадянства та/або неможливість забезпечення примусового видворення особи.

Перелік умов за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи та які є підставою для продовження строку затримання в ПТПІ, наведені у ч. 13 ст. 289 КАС України і цей перелік є вичерпним.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини справи, суд встановив, що позивачем вживалися заходи для ідентифікації особи відповідача, в ході яких було встановлено, що відповідачки остання перебуває в Україні без законних підстав, що зумовлює необхідність продовження її затриманні із вказаних у позові підстав.

Крім того суд звертає увагу, що особа відповідача на даний час не ідентифікована, відсутні оригінали документів, що посвідчують її особу, що встановлено в судовому засіданні, а також не порушено максимальний строк затримання іноземців у ПТПІ, встановлений частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та частиною 11 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідачка не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, підстави вважати, що відповідач підпадає під захист статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» немає.

Таким чином, суд вважає, що наявні правові підстави передбачені ст. 289 КАС України для продовження строку затримання відповідача по справі - громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 9, 16, 29, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 9, 72-77, 241, 244, 246, 268-272, 289 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення на строк достатній для вжиття заходів щодо її ідентифікації але не більше як на 3 (три) місяці.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (02152, м. Київ, вул. Березняківська, 4А; );

представник позивача Хоржевський Дмитро Едуардович, діє на підставі витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань;

відповідач громадянка російської федерації ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце перебування: АДРЕСА_1 ;

представник відповідача адвокат Воробей Петро Олексійович, діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №017/02.2/5310 від 10.06.2024р.;

Повний текст судового рішення складено 10 червня 2024 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Поліщук С.В.