Справа № 200/2192/24
Суддя: Волгіна Н.П.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року Справа№200/2192/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості по пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не виплати заборгованості з пенсійних виплат за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 222 243,00 грн, яка утворилась з вини органу, що призначає і виплачує пенсію;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованість з пенсійних виплат за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 222 243,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

Позивач з 16 вересня 2021 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Починаючи з 16 вересня 2021 року (з моменту призначення пенсії) по 30 вересня 2022 року з вини органів Пенсійного фонду утворилася заборгованість з виплати йому пенсії у розмірі 222 243,00 грн, при цьому органи Пенсійного фонду України визнають цю суму боргу, але відмовляються її виплачувати.

15 березня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області із заявою, в якій просив протягом 5 днів виплатити заборгованість з пенсії за період у розмірі 222 243,00 грн.

Листом від 4 січня 2024 року відповідач повідомив позивачу, що в Головному управлінні заборгованість з пенсії на виконання рішення суду в розмірі 222 243,00 грн за період з 16 вересня 2021 року по 31 грудня 2023 року обліковується.

Листом від 11 квітня 2024 року відповідач повідомив, що відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 року № 21-2, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідний рік і що виплати на виконання рішень суду здійснюється в порядку черговості та визначаються датою набрання ними законної сили. Станом на дату складання листа управлінням проведено виплату заборгованості, що фінансується з державного бюджету, за рішеннями судів, які надійшли на виконання по 20 вересня 2020 року. Відтак, виплата заборгованості на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року по справі № 200/1018/23 здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень.

Позивач вважає, що дії відповідача з не виплати йому заборгованості пенсії у розмірі 222 243,00 грн є протиправними, оскільки вони порушують його право на на належне соціальне забезпечення (а.с. 1-8).

У відзиві на позов відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи свої заперечення наступним.

За матеріалами електронної пенсійної справи позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Покровську як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2022 року по справі № 160/7204/22 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву позивача від 23 лютого 2022 року та призначено йому пільгову пенсію за віком з 1 вересня 2022 року; пенсія призначена у розмірі: з 1 вересня 2022 року 20270,00 грн, з 1 грудня 2022 року 20930,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року по справі № 200/1018/23 зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 16 вересня 2021 року.

У грудні 2023 року позивачу проведено перерахунок пенсії на виконання рішення суду № 200/1018/23 та змінено дату призначення позивачу пенсії на «16 вересня 2021 року».

У зв`язку із тим, що відбулась зміна страхового стажу, який враховувався при розрахунку пенсії, та заробітної плати за даними персоніфікованого обліку, розмір пенсії з 16 вересня 2021 року склав: 19563,50 грн.

З 1 березня 2023 року на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» до пенсії позивача призначено підвищення в розмірі 100,00 грн, за наслідком чого розмір пенсії склав 19653,50 грн.

В Головному управлінні обліковується заборгованість з пенсії на виконання рішення суду в розмірі 222 243,00 грн за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року, що підлягає до виплати за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідач зазначає, що наведене свідчить про те, що підставою звернення до суду із даним позовом є факт утворення заборгованості з пенсійних виплат, нарахованих на виконання судових рішень у справах № 160/7204/22 та № 200/1018/23.

З урахуванням того, що питання виплати позивачу недоплаченої пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 222 243,00 грн охоплюється рішенням суду по справі № 200/1018/23 та належить до предмета його виконання, оскільки вищенаведеним рішенням суду зобов`язано відповідача здійснити певні дії, заявлений у цій справі позов фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду в іншій справі, що набрало законної сили, та у випадку встановлення неналежності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії.

Отже, справі правовідносини виникли у зв`язку з виконанням відповідачем зазначених вище судових рішень.

При цьому відповідач посилається на судову практику, яка викладена у постановах Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 820/4261/18 та від 9 липня 2019 року у справі № 826/17587/18, а також у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2024 року по справі № 200/6649/23.

Просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в повному обсязі, а провадження у справі № 200/2192//24 закрити (а.с. 55-58).

У відповіді на відзив на позов позивач зазначає про незгоду із доводами відповідача та вказує, що відповідач помилково приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, посилаючись при цьому на адміністративні справи № 160/7204/22 та № 200/1018/23, оскільки у цих справах Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не було відповідачем та жодного спору між ним та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у судовому порядку не розглядалося.

Зазначає, що спір виник стосовно визначеної відповідачем суми боргу і це є самостійним предметом спору між сторонами у даній справі.

Позивач також зазначає, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року по справі № 200/1018/23 прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року, тобто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було виконало рішення суду, а сума утвореного боргу з виплати пенсії була розрахована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області за місцем реєстрації місця проживання позивача.

Тобто, обов`язок з виплати заборгованості з пенсії виник саме у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Посилання відповідача на висновок, викладений в постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2024 року по справі № 200/6649/23, позивач вважає не обґрунтованим, так як спори не є подібними.

Наполягає на задоволенні позовних вимог шляхом обраного ним способу захисту, посилається на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року по справі № 360/1333/23 (а.с. 67-69).

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі в порядку за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано надати відзив на позов; зобов`язано надати додаткові докази по справі (а.с. 50-51).

2 травня 2024 року від відповідача надійшов відзив на позов та додаткові докази по справі (а.с. 55-64).

3 травня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача та додаткові докази (а. с. 67-82).

Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» від 8 травня 2024 року № 3684-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 5 год 30 хв 14 травня 2024 року строком на 90 діб.

Станом на день розгляду даної справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), є громадянином України згідно паспорта НОМЕР_1 від 6 березня 1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення від 30 березня 2024 року № 128991 (а.с. 9-13).

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області, , зареєстроване місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 60).

Як встановлено судом, 16 вересня 2021 року через офіційний вебпортал Пенсійного фонду України позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наслідком розгляду якої рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21 вересня 2021 року № 63 позивачу відмовлено в призначенні пенсії з віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с. 21).

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21 вересня 2021 року № 63, позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом щодо його оскарження (адміністративна справа № 200/15390/21) (а.с. 20).

23 лютого 2022 року позивач повторно звернувся через офіційний вебпортал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах і рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11 травня 2022 року № 63 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за відсутності необхідного пільгового стажу (а.с. 24-27).

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 11 травня 2022 року № 63, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом щодо його оскарження (адміністративна справа № 160/7204/22) (а.с. 24-27).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по справі № 200/15390/21, яке набрало законної сили 20 серпня 2022 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву позивача від 16 вересня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до його пільгового стажу за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» певних періодів його роботи (а.с. 20-23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/105352956).

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по справі № 200/15390/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області було прийнято рішення від 15 вересня 2022 року № 63 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с. 32-35).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2022 року по справі № 160/7204/22, яке набрало законної сили 1 вересня 2022 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати періоди роботи позивача у ДП «ВК «Краснолиманська» з 1 жовтня 2004 року по 31 березня 2009 року, з 1 квітня 2009 року по 4 квітня 2009 року, з 5 квітня 2009 року по 30 вересня 2010 року до стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 24-27, https://reyestr.court.gov.ua/Review/105728124).

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1 серпня 2022 року по справі № 160/7204/22 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 363 від 11 жовтня 2022 року позивачу призначено пенсію з віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 1 вересня 2022 року (а.с. 32-35).

Не погодившись із призначенням пенсії з 1 вересня 2022 року, позивач у березні 2023 року звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив суд: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення йому пенсії з 1 вересня 2022 року, а не з 16 вересня 2021 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області змінити дату призначення пенсії на пільгових умовах з 1 вересня 2022 року на 16 вересня 2021 року; здійснити нарахування та виплатити належну ОСОБА_1 пенсію за період з 16 вересня 2021 року по 1 вересня 2022 року (адміністративна справа № 200/1018/22).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року по справі № 200/1018/23, яке набрало законної сили 25 травня 2023 року, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 1 вересня 2022 року, а не з 16 вересня 2021 року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області: змінити дату призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 1 вересня 2022 року на 16 вересня 2021 року з проведенням відповідного перерахунку пенсії за цей період та виплати різницю (а.с. 32-34, https://reyestr.court.gov.ua/Review/110432704).

Окремою ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 6 листопада 2023 року, крім іншого, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв`язку з невиконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року по справі № 200/1018/23 (а.с. 37-38, https://reyestr.court.gov.ua/Review/114762409).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2023 року, залишеною без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року, на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області накладено штраф у розмірі 53680,00 грн, також встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області новий строк для подання звіту про виконання судового рішення протягом 60 днів з дня набрання даною ухвалою суду законної сили (а.с. 39-40, 41-42, https://reyestr.court.gov.ua/Review/116016865, https://reyestr.court.gov.ua/Review/117246182).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 грудня 2023 року «Про перерахунок пенсії» позивачу призначено пенсію за рішенням суду № 200/1018/23 від 24 квітня 2023 року з 16 вересня 2021 року довічно (а.с. 62-63).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі № 200/1018/23.

Крім іншого в ухвалі про прийняття звіту зазначено, що судом встановлено, що позивачу нараховано пенсійні виплати за період з 16 вересня 2021 року по 31 грудня 2023 року в сумі 222 243,00 грн і що ця сума доплати обліковується в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Д о н е ц ь к і й області в Централізованій підсистеми «Реєстр судових рішень» Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду з типом рішення суду «Державний бюджет» та буде виплачена після надходження відповідного фінансування, в порядку черговості за датою набрання рішенням законної сили, за м і с ц е м п е р е б у в а н н я н а о б л і к у. При цьому судом зроблено висновок, що відповідачем виконано рішення суду щодо нарахування позивачу пенсійних виплат за період з 16 вересня 2021 по 31 грудня 2023 року - в межах повноважень Головного управління (а.с. 43-44, https://reyestr.court.gov.ua/Review/117345729).

15 грудня 2023 року та 15 березня 2024 року позивач через вебпортал Пенсійного фонду України звертався із заявою з проханням виплатити йому заборгованість з пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року у сумі 222 243,00 грн протягом 5 днів (а.с. 15).

Як вбачається з матеріалів справи, заяви позивача розглядались Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області (а.с. 15).

Так, листом від 4 січня 2024 року (вих. № 312-25252/Т-02/8-0500/24) у відповідь на звернення позивача від 15 грудня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивачу про те, що у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області обліковується заборгованість по пенсії на виконання рішення суду в розмірі 222 243,00 грн за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року, що підлягає до виплати за рахунок коштів державного бюджету. Зазначено, що відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Нараховані на виконання рішень суду кошти виплачуються в межах затверджених бюджетних призначень на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Згідно з п.п. 20, 29 ч. 1 ст. 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язання без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Заборгованість з виплати пенсії буде виплачена після надходження фінансування в межах бюджетних призначень (а.с. 16-17).

Згідно з довідкою від 4 січня 2024 року (вих. № 312-25252/Т-02/8-0500/24), доданою до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про розмір призначеної і фактично отриманої позивачем пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року, та довідки-розрахунку нарахованої та фактично виплаченої пенсії позивачу за період з 16 вересня 2021 року по 31 грудня 2023 року від 26 квітня 2024 року (вих. № 6596/05-16), наданої суду відповідачем, розмір нарахованої позивачу за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року пенсії склав 240 420,50 грн, заборгованість з виплати пенсії ОСОБА_1 за період з 16 вересня 2021 року по 31 грудня 2023 року складає 222 243,00 грн (частково заборгованість «погашена» у зв`язку із щомісячною переплатою пенсії у період з жовтня 2022 року по грудень 2023 року [нарахована в щомісячному розмірі 19 563,50 грн, сплачувалась щомісячно у розмірі 20 270,00 грн та 20 930,00 грн]) (а.с. 18, 61).

Отже, заборгованість з пенсії в розмірі 222 243,00 грн фактично є заборгованістю з пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року.

Листом від 11 квітня 2024 року (вих. № 8648-6370/Т-02/8-0500/24) у відповідь на звернення позивача від 15 березня 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повідомило позивачу, що відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31 серпня 2009 № 21-2 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 9 грудня 2021 року № 35-1), видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України від 5 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідний рік. Виплати на виконання рішень суду здійснюється в порядку черговості та визначаються датою набрання ними законної сили згідно з абз. 2 п. 7 розділу ІІ Порядку. Станом на дату підготовки відповіді Головним управлінням проведено виплату заборгованості, що фінансується з державного бюджету, за рішеннями судів, які надійшли до виконання по 20 вересня 2020 року. Відтак, виплата заборгованості на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 квітня 2023 року у справі № 200/1018/23, яке вступило в законну силу 25 травня 2023 року, здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат (а.с. 19).

Як вбачається з відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження від 2 травня 2024 року відомостей, наявних на сайті Міністерства юстиції України (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors), в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 72153121 з примусового виконання виконавчого листа № 200/1018/23, виданого Донецьким окружним адміністративним судом 12 червня 2023 року, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області змінити дату призначення пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 з 1 вересня 2022 року на 16 вересня 2021 року, з проведенням відповідного перерахунку пенси за цей період та виплати різниці, - яке було відкрито постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Д.Ю. від 5 липня 2023 року (а.с. 75-78, 87-90).

Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Хоменка Д.Ю. від 27 листопада 2023 року виконавче провадження № 72153121 закінчено на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із неможливістю виконати виконавчий документ без участі боржника (а.с. 89-90).

При цьому з вказаної постанови, а також відомостей, наявних в Автоматизованій системі виконавчого провадження, вбачається, що під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем на боржника, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області постановами від 1 листопада 2023 року та від 15 листопада 2023 року у зв`язку із невиконання в повному обсязі рішення суду накладався штраф у розмірі 5 100,00 грн та 10 200,00 грн (а.с. 89-902, https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors).

Як зазначає відповідач у відзиві на позов, саме в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області обліковується заборгованість перед позивачем з пенсії на виконання рішення суду в розмірі 222 243,00 грн за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року, так як позивач перебуває на обліку у відповідача (а.с. 55-58).

Будучи не згодним із тривалою не виплатою йому відповідачем пенсії в загальному розмірі 222 243,00 грн, нарахованої за період з вересня 2021 року по вересень 2022 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: 1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; […] 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; […] 12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 3 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності 1 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (п. 23 ч. І).

Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у ч. І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії (в тому числі своєчасне отримання) як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі ст. 8 Закону № 1058-IV громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Частиною 3 ст. 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, а також організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 5 Закону № 1058-IV дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням є Закон № 1058-IV; інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058-IV, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

За приписами ст. 47 Закону № 1058-VI пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Суд зауважує, що право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Відповідно до ст. 46 Закону № 1058-VI нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії; нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрат.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади. Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України та підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених у ст.ст. 85, 87 Конституції України. Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, актами Президента України.

Згідно з приписами ст. 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України, зокрема, забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; забезпечує рівні умови розвитку всіх форм власності; здійснює управління об`єктами державної власності відповідно до закону;розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; організовує і забезпечує здійснення зовнішньоекономічної діяльності України, митної справи; спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади.

Відповідно до ст. 117 Конституції України, Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Аналогічні положення стосовно основних завдань Кабінету Міністрів України також містить у собі ч. 1 ст. 2 Закону України від 27 лютого 2014 року № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» (далі - Закон № 794-VII), де зазначено, що до основних завдань Кабінету Міністрів України належать, зокрема, забезпечення проведення бюджетної, фінансової, цінової, інвестиційної, у тому числі амортизаційної, податкової, структурно-галузевої політики, політики у сферах праці та зайнятості населення, соціального захисту, охорони здоров`я, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування; організація і забезпечення провадження зовнішньоекономічної діяльності, митної справи; спрямування та координація роботи міністерств, інших органів виконавчої влади, здійснення контролю за їх діяльністю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України у сфері економіки, фінансів, трудових відносин, зайнятості населення, трудової міграції, оплати та охорони праці, зокрема: забезпечує проведення державної економічної політики, здійснює прогнозування та державне регулювання національної економіки; забезпечує розроблення і виконання загальнодержавних програм економічного та соціального розвитку; забезпечує проведення державної фінансової та податкової політики, сприяє стабільності грошової одиниці України; розробляє та схвалює Бюджетну декларацію, розробляє проекти законів про Державний бюджет України та про внесення змін до Державного бюджету України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; приймає рішення про використання коштів резервного фонду Державного бюджету України; організовує та забезпечує здійснення митної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Отже, нормативно-правові акти, які приймаються Кабінетом Міністрів України, мають відповідати (не суперечити) Конституції та законам України.

Суд зауважує, що жодних змін до Закону № 1058-VI з приводу порядку виплати пенсіонерам заборгованості з пенсії Верховною Радою не вносилось.

Встановлення Кабінетом Міністрів України механізму виплати нарахованих сум пенсій не звільняє Державу в особі уповноваженого органу (Пенсійного фонду України) від обов`язку виконання приписів Закону № 1058-VI та здійснення такої виплати, отже, не може позбавляти особу права на своєчасне отримання належних їй сум пенсій.

Тривала не сплата особі належних їй пенсійних виплат є втручанням у право позивача на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

Європейський суд з прав людини у п.п. 16, 17 рішення від 24 листопада 2016 року у справі "ТОВ "Полімерконтейнер" проти України" (Заява N 23620/05) наголосив, що першою і найбільш важливою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання з боку органів державної влади у мирне володіння майном має бути законним (див. рішення у справі "Ятрідіс проти Греції" [ВП], N 31107/96, п. 58, ЄСПЛ 1999-II). Умова законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та принципу верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справах "Хентріх проти Франції", від 22 вересня 1994 року, п. 42, серія A N 296-A, та "Кушоглу проти Болгарії", N 48191/99, п. п. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Таким чином, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений саме законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Враховуючи наведене, суд висновує, що належні (передбачені законом) правові підстави для тривалою не виплати позивачу пенсії на період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року відсутні.

Щодо посилань відповідача на неможливість виплати позивачу заборгованості з пенсії у зв`язку із відсутністю відповідних бюджетних асигнувань, суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово констатував, що органи державної влади не можуть посилатись на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Так, відповідно до рішень ЄСПЛ "Кечко проти України" (заява № 63134/00, п.п. 23, 26) та "Ромашов проти України" (заява № 67534/01, п. 43), реалізація особою права, яке пов`язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов`язань, є безпідставними.

У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплати з державного бюджету, однак свідома відмова від цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23). У п. 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У рішеннях ЄСПЛ у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (заява № 70297/01) та у справі "Бакалов проти України" (заява № 14201/02) також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання (п.п. 48 та 40 цих рішень відповідно).

Таким чином, реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актів національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Таким чином, позивач має право на отримання нарахованої пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 222 243,00 грн без відтермінування такої виплати, як наслідок, бездіяльність відповідача, яка виразилася у відтермінуванні виплати позивачу зазначеної заборгованості є протиправною тобто, такою, що порушує право позивача на своєчасне отримання належних йому пенсійних виплат.

При цьому суд зазначає, що позивач у своєму позові просить суд визнати протиправними д і ї відповідача щодо невиплати йому нарахованої за спірний період пенсії.

Згідно ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що за висновком суду у даних спірних правовідносинах має місце протиправна бездіяльність (а не дії), суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати наявність саме протиправної бездіяльності з невиплати позивачу заборгованості з пенсії за вказаний перыод.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача заборгованості з пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року у сумі 222 243,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно із ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; […] 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини, та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів; […].

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року по справі № 21-1465а15, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Беручи до уваги приписи ст.ст. 5, 245 КАС України, враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові цього суду від 16 вересня 2015 року по справі № 21-1465а15, позовні вимоги позивача і в цій частині підлягають задоволенню.

Стосовно посилань відповідача на те, що спір стосовно виплати позивачу недоплаченої пенсії за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 222 243,00 грн охоплюється рішенням суду у справі № 200/1018/23, тобто вже вирішений в судовому порядку і спірні у цій справі правовідносини виникли у зв`язку з виконанням зазначеного судового рішення, суд зазначає таке.

Як вбачається з рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/1018/23, сторонами у зазнпченый справі були ОСОБА_1 (позивач) та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач); предметом оскарження (основні позовні вимоги) в межах вказаної справи були дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо призначення позивачу пенсії не з 16 вересня 2021 року, а з 1 вересня 2022 року (тобто, оскаржувались дії, що мали місце під час прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення про призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії, яке, у свою чергу, приймалось вказаним управлінням за принципом екстериторіальності відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (в редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 7 липня 2014 року № 13-1, далі - Порядок № 22-1). При цьому при прийнятті рішення у справі № 200/1018/23 судом не розглядалось питання щодо суми нарахування пенсії позивачеві за період з 1 вересня 2022 року, а не з 16 вересня 2021 року.

Разом із цим сторонами у даній справі є ОСОБА_1 та Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, на пенсійному обліку якого перебуває позивача і яке відповідно до Порядку № 22-1 має повноваження та обов`язок здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії, і предметом спору у даній справи є факт не виплати Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачеві пенсії, нарахованої цим управлінням за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року.

Отже, сторони та предмет спору у справі № 200/1018/23 та у даній справі є різними.

Враховуючи наведене, заявлені позивачем в межах адміністративної справи № 200/2192/24 позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення нарахованої цим управлінням пенсії, не є вимогами, спрямованими на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі № 200/1018/23.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 9, 90, 242 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов позивача підлягає задоволенню.

Позивач звільнений від сплати судового збору як учасник бойових дій на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір, у зв`язку із чим розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 257-258, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) про визнання протиправними дій та стягнення заборгованості по пенсії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо своєчасної виплати ОСОБА_1 заборгованості з пенсійних виплат за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року у розмірі 222 243,00 грн.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, зареєстроване місцезнаходження: 84116, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість з пенсійних виплат за період з 16 вересня 2021 року по 30 вересня 2022 року в розмірі 222 243 (двісті двадцять дві тисячі двісті сорок три) грн 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна