Справа № 160/20332/23
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2024 року м.Дніпросправа № 160/20332/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі № 160/20332/23 (суддя Савченко А.В., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач-1) від 26.06.2023 № 89 про відмову у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання згідно із заявою від 17.06.2023;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити позивачу, як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду України №94/0/21-23 від 16.06.2023, починаючи з 19.02.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповіда-2) здійснити позивачу, як судді у відставці, виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, перерахованого згідно з довідкою Верховного Суду України №94/0/21-23 від 16.06.2023, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що постановою Верховної Ради України №2596-VІ від 07.10.2010 «Про звільнення суддів» його звільнено з посади судді Верховного суд України у відставку. Після звільнення у відставку йому призначено, відповідно до ст. 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI (в редакції, чинній на дату виходу у відставку) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 90% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді і складалося з 80% від грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді та збільшення на 2% за кожен повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, і присвоєно особовий рахунок №887489/2624. Реалізуючи, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та рішень Конституційного Суду України своє право на перерахунок довічного грошового утримання, 17.06.2023 він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в місті Києві із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої долучено довідку Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошової утримання судді у відставці №94/0/21-23 від 16.06.2023. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області відмовлено у проведенні перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки від 16.06.2023 №94/0/21-23. Вважає, що розмір суддівської винагороди стосовно нього збільшився з 19.02.2020 (відбулася зміна розміру складових суддівської винагороди), з цього дня у нього виникли права на відповідний перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в повному обсязі і відповідачі повинні їх провести згідно нової довідки та виплачувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 50% грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, виходячи з його фактичного розміру, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та урахуванням збільшення за рахунок надбавки на два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року позовні вимоги задоволені частково:

- визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.06.2023 № 89;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду України №94/0/21-23 від 16.06.2023, починаючи з 19.02.2020;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, а саме, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, для здійснення виплати ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду України №94/0/21-23 від 16.06.2023, починаючи з 19.02.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду не погодився відповідач-1, ним була подана апеляційна скарга. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що з 18.02.2020 порядок визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці регулюється статтею 142 Закону № 1402-VІІІ, згідно з якою розміру щомісячного довічного грошового утримання не залежить від факту проходження суддею кваліфікаційного оцінювання або призначення на посаду судді за результатами конкурсу. Питання щодо перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці вирішується відповідно до норм частини 4 статті 142 цього закону у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням базового розміру окладу, визначеного частиною 3 статті 135 цього закону - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки Законом України «Про державний бюджет України за 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-IX не передбачено збільшення прожиткового для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2023 року, з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2021 року, а залишено на рівні 2020 року у розмірі 2102 грн, то, відповідно, підстави для проведення перерахунку у зв`язку із зміною розміру суддівської винагороди з січня 2023 року, з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2021 року відсутні, тоді як позивач порушує питання щодо виникнення, як на його думку, права на перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 19.02.2020 на підставі довідки Верховного Суду України № 94/0/21-23 від 16.06.2023, виданої станом на 1 червня 2023 року. Вказує, що прийняття рішення в залежності від результату розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями. Крім того, вважає, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Представник позивача направив письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача, просить скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін. У відзиві вказує, що довідка про суддівську винагороду має виключно інформаційний характер. Видаючи таку довідку, голова суду чи інша особа, що діє від його імені, лише інформує Пенсійний фонд про розмір та складові суддівської винагороди судді, що працює на відповідній посаді. Суддівська винагорода та умови перерахунку визначені безпосередньо законом, тому перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді не передбачає права Пенсійного фонду діяти на власний розсуд.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 є суддею у відставці, що підтверджується посвідченням судді у відставці №00850.

Відповідно до наказу Верховного Суду України від 24.10.2010 №973-п, виключено ОСОБА_1 , суддю Верховного Суду України, з 21.10.2010 зі списочного складу суддів Верховного Суду України.

Відповідно до довідки Верховного Суду України від 13.04.2016 №4/53-к, ОСОБА_1 працював у Верховному суді України з 18.08.1997 по 21.10.2010.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VІІІ.

Відповідно до довідки Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.06.2023 №94/0/21-23, яка видана ОСОБА_1 про те, що станом на 01.06.2023 його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 384 272,85 грн., у тому числі:

- посадовий оклад - 197 063 грн.;

- доплата за вислугу років - 137 944,10 грн.;

- доплата за перебування на адміністративній посаді в суді - 0,00 грн.;

- доплата за науковий ступінь - 29 559,45 грн.;

- доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці - 19 706, 30 грн.;

- щомісячна доплата відповідно до ч.6 ст.135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - 0,00 грн.

Довідка видана на підставі Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та Рішень Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 та 11.03.2020 №4-р/2020.

17 червня 2023 року позивач звернувся до Головного управління ПФУ в м. Києві із заявою про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

Рішенням Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області від 26.06.2023 № позивачу відмовлено у перерахунку пенсії.

У вказаному рішенні зазначено, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який не проходив кваліфікаційного оцінювання, не призначався на посаду судці за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом № 1402, не пропрацював на посаді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами кваліфікаційного оцінювання або конкурсу, за зверненням, що надходять після 18.02.2020 виникає відповідно до п.4 ст.142 Закону №1402 - у разі зміни розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, з урахуванням базового розміру окладу, визначеного ч.3 ст.135 Закону - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки Законом України «Про державний бюджет України за 2023 рік» від 03.11.2022 р. № 2710-ІХ не передбачено збільшення прожиткового для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2023 року, з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2021 року, а залишено на рівні 2020 року у розмірі 2102 грн., підстави для проведення перерахунку у зв`язку із зміною розміру суддівської винагороди з 1 січня 2023 року, з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2021 року відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом про його скасування.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, з посиланням на рішення Конституційного Суду України, вказав, що у позивача, як судді у відставці, є право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду України №94/0/21-23 від 16.06.2023, починаючи з 19.02.2020.

За наслідками апеляційного перегляду справи, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIІІ (в редакції на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1402-VIІІ).

Згідно з пунктом 2 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно зі статтею 142 Закону № 1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

- 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

- 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів».

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (пункт 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII).

Законом України від 16.10.2019 № 193-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII.

Згідно з пунктом 24 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Досліджуючи поняття «щомісячне довічне грошове утримання судді», Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 № 18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у своїх рішеннях, а саме: від 24.06.1999 №6-рп/99, від 20.03.2002 №5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 01.12.2004 №19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11.10.2005 №8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18.06.2007 №4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22.05.2008 №10-рп/2008, а також у рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020.

Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII зі змінами.

Згідно з частиною першою статті 91 Закону України від 13.07.2017 № 2136-VIII «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Частиною третьою статті 135 Закону №1402-VІІІ (у редакції закону до 16.10.2019) було обумовлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ внесено зміни до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у пункті 3 частини третьої статті 135 цифри « 75» замінити цифрами « 55».

Відтак, редакція частини третьої статті 135 Закону № 1402-VІІІ ( у редакції Закону від 16.10.2019) обумовлено, що базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 55 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 березня 2020 року №4-р/2020 визнано неконституційним положення пункту 3 частини 3 статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», в редакції Закону України від 16 жовтня 2019 року №193-ІХ.

Положення пункту 3 частини 3 статті 135 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів», в редакції Закону України від 16 жовтня 2019 року № 193-ІХ стосувались розміру суддівської винагороди діючого судді Верховного Суду.

Наведене в сукупності свідчить, що з дня ухвалення Конституційним Судом України рішень від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 та від 11 березня 2020 року № 11-р/2020 Закон України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Верховний Суд у своїх постановах від 06.03.2019 у справі №638/12586/16-а та від 11.02.2020 у справі №200/3958/19-а висловлював правовий висновок, відповідно до якого правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання/складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Отже, з 19.02.2020, тобто з наступного дня з дати ухвалення Конституційним Судом України Рішення від 18.02.2020 у справі №2-р/2020, у позивача виникло право (підстава) на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді відповідно до Закону №1402-VIII.

При цьому, зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

В матеріалах справи міститься довідка Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 16.06.2023 №94/0/21-23, яка видана ОСОБА_1 про те, що станом на 01.06.2023 його суддівська винагорода, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 384 272,85 грн.

Довідка видана на підставі Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» та Рішень Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 та 11.03.2020 №4-р/2020.

Колегія суддів вважає, що довідка Верховного Суду України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці від 16.06.2023 №94/0/21-23, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання позивача.

Враховуючи те, що позивач вийшов у відставку з посади судді до запровадження кваліфікаційного оцінювання суддів і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя, а тому, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.06.2023 № про відмову у перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі є протиправним та підлягало скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з обраним судом способом захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, а саме, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, для здійснення виплати ОСОБА_1 , як судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою Верховного Суду України №94/0/21-23 від 16.06.2023 р., починаючи з 19.02.2020.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Слід зазначити, що в другому абзаці резолютивної частини рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року судом першої інстанції допущеного описку, а саме зазначено невірний номер оскарженого позивачем рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області «№89», замість вірного «№», що є підставою для звернення до суду першої інстанції учасника справи із заявою про виправлення описки, в порядку ст.253 КАС України.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції оскаржене рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі № 160/20332/23 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак