Справа № 240/10883/24
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/10883/24

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Романченко Є.Ю., розглядаючи позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 03.12.2015-18.04.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 03.12.2015-18.04.2024;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненадання ОСОБА_1 довідки про вартість речового майна, що належало до видачі та не проведення виплати компенсації за неотримане речове майно за період з 03.12.2015-18.04.2024;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно за період з 03.12.2015- 18.04.2024;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2022 р., 2023 р., 2024 р. з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби», з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 № 460 «Про затвердження Порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, з урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 03.12.2015-18.04.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік»;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період 03.12.2015-18.04.2024 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 р. за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік строком 30 діб, за 2023 строком 20 діб та за 2023 рік строком 8 діб, з урахуванням додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використані дні щорічної основної відпустки за 2022 рік строком 30 діб, за 2023 рік строком 20 діб, за 2024 рік строком 8 діб, з урахуванням додаткової грошової винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум.

Крім того у прохальній частині позовної заяви, представник позивача просить витребувати у відповідача документи перелік яких зазначений у позовній заяві.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви до провадження, досліджуючи зміст та обґрунтованість позовної заяви та наданих документів до позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Положеннями ч. 5 ст. 161 КАС України визначено, що у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

Таким чином, прохальна частина позовної заяви не може містити вимоги про витребування доказів, адже відповідно до частини 1 статті 160 КАС України в позовній заяві позивач викладає лише свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Водночас, в порушення вимог частини 5 статті 161 КАС, позивач в поданій до суду позовній заяві просить витребувати у відповідача докази.

З приводу витребування доказів суд роз`яснює позивачу, що відповідно до статті 80 КАС України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Більш того, частиною 4 статті 161 КАС України на позивача покладено обов`язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Натомість, у разі неможливості самостійно надати необхідні докази, позивач може звернутися до суду за вирішенням питання про витребування доказів.

Відтак, у разі необхідності вирішення питання витребування доказів, позивачу необхідно оформити та подати до суду окреме належним чином обгрунтоване клопотання відповідно до вимог ст. 80, 166-167 КАС України, а не зазначати вимогу про витребування доказів в прохальній частині позовної заяви.

Щодо наявності підстав для звільнення від сплати судового збору, зокрема за вимогу про зобов"язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно за період з 03.12.2015- 18.04.2024, суд зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 161 КАС України встановлено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року - 3028,00 грн.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (частина третя статті 6 Закону України "Про судовий збір").

Оскільки вимога про зобов"язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно за період з 03.12.2015- 18.04.2024 є немайновою, за її подання слід сплатити 1211,20 грн судового збору.

У позові позивач зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 та п. п. 12, 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Пунктом 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Суд звертає увагу на те, що предметом даного спору є виплата грошової компенсації за неотримане речове майно, а не стягнення заробітної плати чи поновлення на роботі.

У разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби. Таким чином, грошова компенсація за неотримане речове майно виплачується після звільнення зі служби на підставі заяви, тому речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, відтак його не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням). Компенсацію за неотримане речове майно слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум. Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 травня 2021 у справі №380/5093/20, від 30 серпня 2021 у справі №520/7668/20, від 12 жовтня 2021 у справі №380/6200/20, від 23 червня 2022 у справі № 540/2001/21, від 23 червня 2022 у справі №540/1951/20.

Таким чином, позивач не підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Посилання скаржника на пункт 12 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», як на підставу для звільнення від сплати судового збору, Суд також відхиляє, оскільки відповідно до зазначеної норми від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Отже, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка є військовослужбовцем, військовозобов`язаним та резервістом, який призваний на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, для правильного застосування норм пункту 12 частини першої статті Закону України «Про судовий збір», суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа виконання військового обов`язку, а також виконання службового обов`язку.

Спірні правовідносини в цій справі виникли щодо реалізації права позивача на виплату грошового компенсацію вартості за неотримане під час проходження військової служби речове майно, тому справа не пов`язана з виконанням військового обов`язку та під час виконання службових обов`язків, що спростовує твердження скаржника про звільнення його від сплати судового збору за подання цієї касаційної скарги на підставі пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та встановити йому строк для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- оформленого відповідно до вимог ст.80, 166-167 КАС України клопотання про витребування доказів із зазначенням в ньому причини неможливості самостійного отримання позивачем таких доказів;

- документу про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Актуальна інформація щодо реквізитів для сплати судового збору розміщена на офіційній електронній адресі (веб-порталі) Житомирського окружного адміністративного суду за посиланням: https://adm.zt.court.gov.ua/sud0670.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Є.Ю. Романченко