Справа № 620/4857/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/4857/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 02.02.2024 №35 про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;

зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати позивачу до стажу державної служби періоди: проходження військової служби з 05.05.1980 по 12.06.1982, участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі в/ч НОМЕР_1 (зона відчуження) з 09.06.1986 по 31.08.1986 у потрійному розмірі, наукової діяльності на посаді молодшого наукового співробітника Чернігівського обласного історичного музею ім. В.В. Тарновського з 13.02.1995 по 14.08.1998, роботи на посадах державної служби в Чернігівській облдержадміністрації з 17.08.1998 по 23.10.2001 та з 28.05.2022 по 08.06.2004, та призначити позивачу з 26.01.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 24.01.2024 №40-46 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 24.01.2024 №42-46 відповідно до Закону України від 10.12.2015 №889 «Про державну службу» та ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про державну службу» та виплатити недоотримані кошти.

Позов мотивовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Суд ухвалою від 08.04.2024 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановив відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В подальшому, суд ухвалою від 20.09.2023 залучив у якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області надійшов відзив на позов, в якому представник наголошує, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві рішення відповідає вимогам діючого законодавства.

Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві також подало відзив на позов, в якому просило відмовити в задоволенні позову та наголосило на відсутності у позивача необхідного стажу державної служби та підстав для зарахування спірних періодів до нього.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі відповідач-1) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

26.01.2024 позивач звернувся до відповідача 1 із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», до якої було додано паспорт; військовий квиток НОМЕР_2 ; довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.01.2024 №40-46 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, від 24.01.2024 №42-46, видані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях; довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру; довідку Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 24.01.2024 №41-46; посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році.

Листом від 07.02.2024 № 2500-0205-8/9232 відповідач-1 повідомив позивача про те, що за результатами розгляду його заяви від 26.01.2024 прийнято рішення від 02.02.2024 №35.

Як вбачається з рішення про відмову у переведенні на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач 2), позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби, який на думку відповідача 2 становить лише 13 років 15 днів станом на 01.05.2016. За змістом цього рішення відповідачем 2 період стажу з 12.01.1999 по 23.10.2001 та з 28.05.2002 по 08.06.2004 не враховано до стажу державної служби, оскільки на думку пенсійного органу посада відсутня в переліку посад віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України.

Вважаючи зазначене рішення протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку рішенню відповідача, суд зазначає про таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом №889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на часу досягнення зазначеного віку.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких в осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу».

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 №229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 17.12.2015 №889-VIII.

Згідно з пунктом 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 (далі - Порядок №283), оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби.

Відповідно до пункту 1 Порядку №283, цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Як підтверджується копією військового квитка НОМЕР_2 , позивач з 05.05.1980 по 12.06.1982 проходив військову службу у Збройних Силах.

Пунктом 3 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається також, зокрема, час військової служби у Збройних Силах та інших військових формуваннях.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За таких обставин, можна дійти обґрунтованого висновку про те, що час військової служби має зараховуватися до стажу державної служби.

Також, записами у військовому квитку позивача та архівною довідкою від 27.02.2012 №65563, виданою Галузевим Державним Архівом Міністерства оборони України, підтверджується, що позивач з 09.06.1986 по 31.08.1986 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (зона відчуження) у складі військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»: до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, позивач має право на зарахування періоду участі в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі В/ч НОМЕР_1 (зона відчуження) до стажу державної служби у потрійному розмірі.

Як вбачається з матеріалів справи, записами трудової книжки, а також довідкою №18, виданою Чернігівським обласним історичним музеєм ім. В.В. Тарновського, підтверджується, що позивач у період з 13.02.1995 по 14.08.1998 працював на посаді молодшого наукового співробітника Чернігівського обласного історичного музею ім. В.В. Тарновського. 14.08.1998 звільнений з посади молодшого наукового співробітника по переводу в секретаріат облдержадміністрації, ст.36 п.5 КЗпП України (наказ від 14.08.1998 №29).

Згідно з ст.1 Закону України «Про музеї та музейну справу» музей визначений як науково-дослідний заклад, одним з основних напрямків роботи якого є науково- дослідна діяльність.

Відповідно до п.3 Порядку №283, до стажу державної служби включається також: стаж наукової роботи, набутий в державних установах, організаціях, закладах на посадах, визначених переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (1977-12), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2004 №257 (257-2004-п), незалежно від наявності перерв у роботі.

Переліком посад наукових (науково-педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.1999 №923 до таких віднесено посади керівника (директора); заступника керівника (директора) з наукової роботи; радника при дирекції, ученого секретаря установи, організації (їхніх філій); керівника завідувача, начальника тощо), заступника керівника (завідувача, начальника тощо), головного наукового співробітника, провідного наукового співробітника, старшого наукового співробітника, наукового співробітника, молодшого наукового співробітника підрозділу (відділення, відділу, лабораторії, сектору, групи тощо), інженерно-технічних працівників та інших спеціалістів, які виконують наукову, науково-технічну або науково-організаційну роботу в науково-дослідних установах, організаціях (їхніх філіях).

Підпунктом 1 частини першої статті 35 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що до стажу наукової роботи зараховується час роботи на посадах наукових працівників, визначених статтею 31 цього Закону.

У свою чергу, частиною першою статті 31 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що основними посадами наукових працівників наукових установ (їхніх філій, інших відокремлених підрозділів), наукових підрозділів юридичних осіб державної та інших форм власності є: керівник (президент, генеральний директор, генеральний конструктор, директор, начальник); заступник керівника (перший віце-президент, віце-президент, заступники генерального директора, генерального конструктора, директора, начальника) з наукової роботи; радник при дирекції наукової установи; член Президії Національної академії наук України або національної галузевої академії наук; радник Президії Національної академії наук України або національної галузевої академії наук; академік - секретар відділення (його заступники); головний учений секретар, учений секретар (їх заступники); керівник (завідувач, секретар відповідальний, головний редактор) та заступники керівника (завідувача, секретаря відповідального, головного редактора) наукового підрозділу, наукового видавництва, редакції наукового видання; головний конструктор, головний інженер, головний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу та їх заступники; провідний конструктор, провідний інженер, провідний технолог з основного напряму діяльності наукової установи, організації, закладу; провідний редактор наукового видавництва, періодичного наукового видання; головний науковий співробітник; провідний науковий співробітник; старший науковий співробітник; науковий співробітник; науковий співробітник-консультант; молодший науковий співробітник.

Також, з довідки Регіонального відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 24.01.2024 №41-46 убачається, що стаж державної служби позивача становить 22 роки 05 місяців 6 днів, включаючи, зокрема, період наукової діяльності у Чернігівському історичному музеї ім. В.В. Тарновського з 13.02.1995 по 14.08.1998.

Таким чином, вищезазначений період наукової роботи позивача також підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Згідно із записами в трудовій книжці, позивач:

17.08.1998 призначений консультантом відділу взаємодії з політичними партіями та громадськими організаціями секретаріату Чернігівської облдержадміністрації в порядку переводу за конкурсним відбором (п.5 ст.36 КЗпП України). 17.08.1998 позивачу присвоєний 14 ранг державного службовця; прийнята Присяга державного службовця. 12.01.1999 позивач звільнений в порядку переведення (п.5 ст.36 КЗпП України) в управління з питань внутрішньої політики Чернігівської облдержадміністрації;

12.01.1999 призначений в порядку переведення на посаду головного спеціалісті відділу взаємодії з політичними партіями та громадськими організаціями Управління з питань внутрішньої політики Чернігівської обласної державної адміністрації.

11.12.2000 призначений на посаду заступника начальника відділу інформації та політичного аналізу, завідувачем сектору взаємодії з політичними партіями та громадськими організаціями, як такий, що перебував у резерві кадрів на цю посаду. Позивачу присвоєний 10 ранг державного службовця. 23.10.2001 позивача звільнено з посади за власним бажанням.

З 28.05.2002 по 08.06.2004 позивач перебував на посаді помічника заступника голови Чернігівської облдержадміністрації, як такий, що пройшов стажування та конкурсний відбір.

Статтею 48 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 №586-XIV передбачено, що посадові особи місцевих державних адміністрацій є державними службовцями, їх основні права, обов`язки, відповідальність, умови оплати праці і соціально-побутового забезпечення визначаються Законом України «Про державну службу».

Пунктом 2 Порядку 283 передбачено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

Відповідно до ст.25 Закону України №3723-ХІІ основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу. Зокрема, до п`ятої категорії посад державних службовців віднесені: посади спеціалістів міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних колегіальних органів, заступників голів районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, заступників керівників управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, спеціалістів апарату цих адміністрацій, інші прирівняні до них посади; до шостої категорії - посади керівників управлінь, відділів, служб районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, спеціалісти управлінь, відділів, служб обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, інші прирівняні до них посади.

З огляду на вищевикладене, періоди роботи позивача на посадах в Чернігівській облдержадміністрації з 17.08.1998 по 23.10.2001 та з 28.05.2002 по 08.06.2004 мають бути зараховані до стажу державної служби.

Крім наведеного, суд звертає увагу, що розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації від 01.07.2003 №197-к «Про надбавку за вислугу років», відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.11.2001 №1571 «Про затвердження переліку посад наукових (науково- педагогічних) працівників державних підприємств, установ, організацій, перебування на яких дає право на призначення пенсій та виплати грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» та постанови Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби», позивачу встановлено з 1 липня 2003 року надбавку за 10 років стажу державної служби у розмірі 20% до посадового окладу з урахуванням доплати за ранг.

Тобто, станом на 01.07.2003 позивач мав стаж державної служби 10 років.

Крім того, записами в трудовій книжці, довідкою Регіонального відділення Фонду держмайна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях від 24.01.2024 №41-46 підтверджується, що позивач:

з 29.06.2005 призначений на посаду головного спеціаліста відділу адміністративно-кадрової та режимно-секретної роботи тимчасово, на період довготривалого перебування на лікарняному основного працівника, як зарахованого до кадрового резерву;

з 01.01.2006 переведений на посаду головного спеціаліста відділу адміністративно-кадрової та режимно-секретної роботи (наказ від 09.03.2006 №22-к);

з 01.02.2008 переведений на посаду головного спеціаліста відділу адміністративно-кадрової, режимно-секретної роботи та по зв`язках з громадськістю та ЗМІ (наказ №19-к від 26.02.2008), 15.02.2010 відділ перейменовано на «Відділ адміністративно-кадрової роботи та зв`язків з громадськістю» (наказ від 15.02.2010 №20-к);

з 14.03.2012 переведений на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-господарчої роботи (наказ від 13.03.2012 №23-к), 31.01.2014 назву відділу змінено на «Відділ адміністративної роботи» (наказ від 31.01.2014 №47-к);

з 14.12.2015 переведений на посаду головного спеціаліста відділу фінансово- бухгалтерської, адміністративно-господарської роботи та інформаційного забезпечення (наказ від 14.12.2015 №164);

11.12.2000 позивачу присвоєний 10 ранг державного службовця категорія 6;

01.05.2016 присвоєно 9 ранг державного службовця категорія В.

Посади головного спеціаліста відділів у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Чернігівській області, які з 29.06.2005 по 31.05.2016 обіймав ОСОБА_1 відповідають посадам державної служби та зараховуються до стажу державної служби.

Варто зазначити, що період роботи у Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Чернігівській області з 29.06.2005 по 01.05.2016 пенсійним органом зараховано до стажу державної служби позивача, що підтверджується розрахунком стажу позивача.

Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що позивач станом на 01.05.2016 сумарно мав понад 22 роки стажу державної служби, а тому рішення відповідача 2 про відмову в переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» через відсутність необхідного стажу державної служби є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджений Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок №622).

Згідно з пунктом 4 Порядку №622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 01.05.2016, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 01.05.2016 на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 01.05.2016 на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах 3 - 5 цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики (пункт 5 Порядку № 622).

До заяви від 26.01.2024 позивач подавав довідки за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3, а саме: про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 24.01.2024 №40-46 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 24.01.2024 №42-46, видані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях.

Довідка від 24.01.2024 №40-46 складена за формою, затвердженою постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048, та містить відображення складових заробітної плати: посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років (за стаж державної служби 22 роки 5 місяців 6 днів), на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Довідка про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади держаної служби від 24.01.2024 №42-46, відповідає формі довідки, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048, та містить дані про розмір надбавки за інтенсивність праці, про розмір премії місячної та інші виплати (матеріальна допомога, премії, нараховані за період, що перевищує календарний місяць) в частині, що відповідає календарному місяцю, які визначені в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.

На всі види оплати праці, включені в довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, всі відображені в довідках види оплати праці, є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а тому останні мають братися до уваги при розрахунку розміру пенсії позивача.

Такий висновок узгоджується з положеннями пункту 1 частини першої статті 41 Закону №1058, відповідно до якої до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 10, частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з ч.1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення (постанова Верховного Суду України від 16.09.2015 у справі №826/4418/14).

При цьому, суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При встановленні порушення права позивача у спірних правовідносинах суд має вирішити питання про відновлення такого права.

В силу статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вирішуючи питання щодо належного способу захисту порушеного права позивача, суд враховує правову позицію Вищого адміністративного суду України від 18.04.2017 у справі № 739/322/16-а та Верховного Суду, викладену у постанові від 21.05.2020 у справі №233/330/17, згідно якої рішення суду щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу є фактичним втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Так, з практики Європейського суду слідує, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях обчислення страхового стажу, призначення пенсії та обчислення.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України встановлена можливість подання відповідної заяви про призначення (перерахунок) пенсії до територіального органу Пенсійного фонду України та визначено екстериторіальний принцип обробки заяв. А тому, оскільки відповідальним за прийняття оскаржуваного рішення є орган Пенсійного фонду, що розглядав таку заяву, належним способом захисту порушеного права є зобов`язання саме такого органу Пенсійного фонду повторно розглянути заяву про призначення пенсії та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

А отже, позовні вимоги слід задовольнити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву про переведення на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Згідно з ч.1 ст.139 КАСУ при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення інших витрат матеріали справи не містять, підстави для розподілу судових витрат об`єктивно відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 02.02.2024 №35 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.01.2024 про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд.16, м. Київ, 04053, )

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повний текст рішення суду складено 06.06.2024.

Суддя Л.О. Житняк