Справа № 740/2365/24
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2365/24
Провадження № 2-а/740/46/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськр айонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Дьоміної Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником адвокатом Глазун Тетяною Олександрівною, до поліцейського Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Дузі Петра Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

установив:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1859324 від 08.04.2024, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вказана постанова є незаконною, необґрунтованою, фабула у постанові суперечлива. Зокрема, згідно з постановою позивач не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом, його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 126 КУпАП, однак відповідальність за цією статтею настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Поліцейський не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач не отримував посвідчення водія, чи отримане ним посвідчення не містить відповідної категорії. Крім того, 08.04.2024 позивач керував автомобілем по АДРЕСА_1 , і при повороті біля свого будинку проїхав на заборонений сигнал світлофора, у результаті чого поліцейським було складено постанову серії ЕНА № 1859291 за ч. 2 ст. 122 КУпАП, проти якої позивач не заперечує. Зауважив, що надав інспектору всі необхідні документи, в тому числі і посвідчення водія, у самій постанові інспектор вказав серію та номер посвідчення. Після того, як автомобіль позивача перебував на парковці, до нього повернулися поліцейські і з незрозумілих причин склали стосовно нього постанову за ч. 2 ст. 126 КУпАП, але при цьому вказали в ній серію і номер його посвідчення НОМЕР_1 .

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 квітня 2024 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позов представник відповідача ГУ НП в Чернігівській області Олена Телень просила відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 оскільки позовна заява є необґрунтованою фактичним обставинам справи, нормами матеріального та процесуального права. Зауважила, що поліцейський, здійснюючи розгляд адміністративної справи стосовно ОСОБА_1 , діяв у межах своїх повноважень, керуючись нормами чинного законодавства, а оскаржувана постанова відповідає встановленій формі. Всі події фіксувалися на нагрудну бодікамеру поліцейського.

У відзиві на позов поліцейський Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 зазначив, що 08.04.2024, при патрулюванні м. Ніжина по вул. Шевченка, 112, о 19 год. 00 хв. зупинено автомобіль Volvo S60, р. н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , який проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний сигнал» світлофора. На вимогу надати документи, виявилося, що у ОСОБА_1 закінчився термін дії посвідчення водія 04.09.2023. Інспектором розглянуто справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП, за результатами чого винесено постанови ЕНА № 1859291, ЕНА № 1859324 від 08.04.2024.

Згідно із ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що згідно з оскаржуваною постановою серії ЕНА № 1859324 від 08.04.2024, прийнятою інспектором Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Дузею П. А., 08.04.2024 о 19 год. 10 хв. у м. Ніжині по вул. Шевченка, 112, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, не пред`явив посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив п. 2.1 (А) ПДР України, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Разом з цим згідно з копією постанови серії ЕНА № 1859291 від 08.04.2024, прийнятої інспектором Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Дузею П. А., 08.04.2024 о 19 год. 03 хв. у м. Ніжині по вул. Шевченка, 112, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (Е) ПДР України, таким чином, учинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, за що на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

За твердженням позивача, що підтверджується дослідженою судом копією постанови серії ЕНА № 1859291 від 08.04.2024, в ній зазначено інформацію щодо посвідчення водія НОМЕР_1 (а. с. 6).

Частиною 2 ст. 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто ч. 2 ст. 77 КАСУ встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 71 КАСУ, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, в цьому публічно-правовому спорі саме на відповідача покладено обов`язок доведення правомірності свого рішення.

Порядок дорожнього руху на території України визначається Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 2.1 (А) ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 2 статті 126 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частини перша, друга і четверта статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАСУ в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, крім іншого, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно зі ст. 72 КАСУ доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

З оглянутого в судовому засіданні відеозапису вбачається, що поліцейські зупинили автомобіль позивача за те, що він проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений «червоний сигнал» світлофора. ОСОБА_1 пред`явив посвідчення водія на вимогу інспектора.

Більше того, про посвідчення водія (серію та номер) зазначено в іншій постанові, прийнятій тим самим поліцейським стосовно ОСОБА_1 (за ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є особою, яка не має права керування транспортним засобом, тобто не надано доказів того, що ОСОБА_1 не отримував посвідчення водія, чи отримане ним посвідчення водія не містить відповідної категорії, що дає право керувати відповідним транспортним засобом.

Таким чином, відповідачем не доведено поза розумним сумнівом порушення позивачем п. 2.1 (А) ПДР України та відповідно вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Крім цього, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 4 КАС України відповідач це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Згідно з положеннями ст. 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач. Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності. Указана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2020 року № 742/2298/17. Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем у справах з приводу оскарження постанов інспектора патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності, які розглядаються судом в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, є саме орган Національної поліції - суб`єкт владних повноважень, а не підрозділ Національної поліції або ж особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення. Правову позицію з цього питання висловлено Верховним Судом у постанові від 26 грудня 2019 року в справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18).

З урахуванням вищевказаного суд дійшов висновку про задоволення позову до відповідача ГУ НП в Чернігівській області та відмову в задоволенні позову до поліцейського Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_2 , який не є належним відповідачем за вказаними вимогами.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Згідно зі ст. 139 КАСУ слід вирішити питання щодо судового збору.

Керуючись ст. 5, 77, 139, 244, 245, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий представником адвокатом Глазун Тетяною Олександрівною, до поліцейського Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Дузі Петра Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1859324 від 08 квітня 2024 року стосовно ОСОБА_1 визнати протиправною та скасувати, а провадження в адміністративній справі закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог до поліцейського Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області Дузі Петра Анатолійовича відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернігівській області (ЄДРПОУ 40108651; м. Чернігів, пр-т Перемоги, 74) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко