Справа № 320/15924/24
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

07 червня 2024 року №320/15924/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у місті Києві матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_2 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ, 04053), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної суми пенсії ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю в сумі 73 807,45 гривень;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 недоодержану ОСОБА_3 пенсію у зв`язку з його смертю в сумі 73 807,45 (сімдесят три тисячі вісімсот сім) гривень 45 коп, у тому ж порядку та черзі, в якій вона мала бути виплачена ОСОБА_3 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної суми пенсії ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю в сумі 64 070,79 гривень;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 недоодержану ОСОБА_3 пенсію у зв`язку з його смертю в сумі 64 070,79 (шістдесят чотири тисячі сімдесят) гривень 79 коп, у тому ж порядку та черзі, в якій вона мала бути виплачена ОСОБА_3 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті недоодержаної суми пенсії ОСОБА_3 у зв`язку з його смертю, яка була нарахована на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі № 320/17654/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_1 недоодержану ОСОБА_3 пенсію у зв`язку з його смертю, яка була нарахована на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 29.06.2023 у справі № 320/17654/23.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконання попередніх рішень суду відповідачем померлому чоловіку позивача була перерахована пенсія на підставі рішень суду, проте фактично не виплачена та перейшла в статус заборгованості. Тому, позивач просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити недоодержану чоловіком ОСОБА_3 пенсію у зв`язку з його смертю у визначеному розмірі у тому ж порядку та черзі, в якій вона мала бути виплачена ОСОБА_3 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2024 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстави для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі № 640/17568/20 позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 70 відсотків сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01 січня 2018 року, виходячи з 90 відсотків сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплатити ОСОБА_3 перераховану пенсію з 01 січня 2018 року з урахуванням раніше сплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплати ОСОБА_3 100 відсотків підвищення перерахованої пенсії, починаючи з 05 березня 2019 року з урахуванням раніше сплачених сум.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.06.2021 № 2600-0202-8/93116 у травні 2021 року, на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.02.2021 у справі № 640/17568/20, Головним управлінням з 01.01.2018 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 в порядку, визначеному судовим рішенням, та здійснено нарахування коштів з 01.07.2018 по 31.05.2021 в сумі 73807,45 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 вересня 2022 року у справі №640/9677/22 адміністративний позов ОСОБА_3 задоволений частково.

Зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві виплачувати ОСОБА_3 пенсію без обмеження її максимального розміру, з урахуванням щорічної суми індексації основного розміру пенсії, проведеної відповідно до норм чинного законодавства, починаючи з 01.01.2018.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_3 пенсію на підставі довідки від 24.05.2022 №4168, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Згідно з листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києві 26.09.2022 у справі №640/9677/22, Головним управлінням проведено перерахунок його пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.05.2022 №4168, з урахуванням проведених раніше виплат, починаючи з 01.04.2019 та здійснено нарахування коштів в сумі 64070,79грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 320/17654/23 адміністративний позов ОСОБА_3 задоволений.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) здійснити виплату призначеної ОСОБА_3 пенсії без обмеження максимального розміру пенсії з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році", починаючи з 01.03.2022 та з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2023 року №168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», починаючи з 01.03.2023.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 24.01.2024 року № 2600-0202-8/16470 рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 червня 2023 року у справі № 320/17654/23 опрацьовується в межах резолютивної частини та розраховується заборгованість.

Отже, заборгованість пенсії сформувалася на підставі вищезазначених рішень суду Головним управлінням ПФУ в м. Києві так і не виплачена ОСОБА_3 .

21.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з питанням виплати заборгованості за належною померлому чоловікові пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 06.03.2024 № 8275-7686/В-02/8-2600/24 поінформувало ОСОБА_1 , що заборгованість з виплати пенсії, нараховану на виконання рішень суду, можна отримати за умови покладення судом на органи Пенсійного фонду України відповідних зобов`язань в частині виплати іншій особі коштів, які були нараховані померлому, або у разі заміни у встановленому законодавством порядку сторони виконавчого провадження.

Вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відповідним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до вимог частин 2, 4 статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

У постановах від 17.04.2019 (справа №355/1648/15-а), від 12.05.2020 (справа №815/2252/16), від 16.12.2021 (справа №170/167/17) Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«…зазначені вище правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.».

Судом встановлено, що на підставі вищезазначених рішень суду у відповідача перед померлим чоловіком позивача сформувалася заборгованість.

На виконання рішень суду відповідачем проведено перерахунок пенсії, однак не здійснено виплату нарахованих коштів.

Такі фактичні обставини вказують на те, що спір щодо виплати донарахованої пенсії вирішено в судовому порядку в межах попередніх справ.

Згідно з статтею 52 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 379 КАС України (в тій же редакції) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Слід також зазначити, що відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями статті 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону №1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя.

Крім того суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин першої та другої статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону № 1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж, цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Відповідні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі №673/544/19. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209.

Відповідна позиція підтримана і боржником по справі згідно з вищезазначеними листами ГУ ПФУ в м. Києві, де зазначено, що для можливості отримання пенсійних нарахувань відповідно до рішення суду за померлого чоловіка необхідно здійснити заміну сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 379 КАС України в межах справ, за результатами розгляду яких сформувалася відповідна заборгованість.

Аналогічний підхід застосував Верховний Суд під час вирішення справ № 240/9339/22 (постанова від 11.12.2023), №170/167/17 (постанова від 16.12.2021), №400/822/20 (постанова від 31.01.2022), №233/3744/17 (постанова від 20.04.2022), №345/4045/16-а (постанова від 11.05.2022), № 620/4090/22 (постанова від 21.12.2022).

Крім того, як встановлено судом, відповідач фактично не заперечує проти розміру пенсії, яка ним самостійно перерахована, відтак така сума не є спірною.

Тобто, в даних правовідносинах, фактично відсутній спір про право, а наявна лише процесуальна необхідність вчинення дій щодо правонаступництва.

Тобто, у КАС України наявні спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення, в тому числі щодо заміни стягувача на етапі виконання судового рішення.

Відповідні обставини виключають можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, в даних правовідносинах наявна процесуальна можливість реалізації своїх прав шляхом правонаступництва, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку статті 379 КАС України.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд під час вирішення справ №815/2252/16 (постанова від 12.05.2020), №170/167/17 (постанова від 16.12.2021), №400/822/20 (постанова від 31.01.2022), №233/3744/17 (постанова від 20.04.2022), № 345/4045/16-а (постанова від 11.05.2022).

Такі висновки щодо застосування норм процесуального права підлягають застосуванню і до спірних правовідносин.

Крім цього, Законом України «Про виконавче провадження» та Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» повноваження щодо виконання рішень про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ передано органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, хоч вони й не є органами примусового виконання рішень.

Рішення виконуються в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників визначений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Тобто, обов`язок доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень одночасно покладено на усіх учасників процесу.

Отже, судові рішення, які набрали законної сили мають виконуватися всіма особами добровільно, в іншому випадку - примусово. Також, законодавцем передбачений цілий комплекс опцій щодо заходів контролю за виконанням судових рішень та передбаченої відповідальності за їх невиконання, але, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову з метою стимулювання виконання рішення за попереднім позовом.

У зв`язку з цим суд вважає, що відповідну позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства у порядку позовного провадження.

При подібних обставинах Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 24 травня 2022 року у справі № 240/9339/22 відмовив особі у відкритті провадження у справі за позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, стягнення коштів на підставі пункту 2 частини 1статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, а Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 12 липня 2022 року апеляційну скаргу особи залишив без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24 травня 2022 року - без змін.

Проте Верховний Суд під час вирішення справ № 240/9339/22 (постанова від 11.12.2023), під час розгляду касаційної скарги сторони по справі на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 змінив зазначені ухвалу та постанову судів першої та апеляційної інстанції в частині мотивів відмови у відкритті провадження, а саме з пункту 2 (у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі) на пункту 1 (позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства) частини першої статті 170 КАС України.

Відповідне положення на пункту 1 (позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства) частини першої статті 170 КАС України кореспондується з положенням пункту 1 (справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства) частини першої статті 238 КАС України.

Тому, в даному випадку наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

Частиною 1 ст. 239 КАС України передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Тому, суд вважає за необхідне роз`яснити, шо ОСОБА_1 може звернутися до Київського окружного адміністративного суду не в порядку позовного провадження, а в порядку, передбаченому Розділом IV «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» КАС України.

Частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Тому, суд вважає за необхідне повернути позивачу сплачену суму судового збору у розмірі 3633,60 грн відповідно до квитанції від 29.03.2024 року № 0836-0294-2724-3851.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 9, 238, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 320/15924/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що з відповідним питанням вона може звернутися до Київського окружного адміністративного суду не в порядку позовного провадження, а в порядку, передбаченому Розділом IV «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах» КАС України.

Ухвалу про закриття провадження у справі надіслати (видати) учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.