Справа № 440/5496/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5496/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/5496/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

07.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо не застосування при призначенні їй пенсії за віком середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме - за 2019-2021 роки, зобов`язавши при цьому ГУПФ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 31.05.2022 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме - за 2019-2021 роки, та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, який відмовив їй у праві на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки, що призводить до заниження розміру належних позивачу соціальних виплат.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду відзиві на позов представник ГУПФ просить у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на обставини того, що на підставі заяви ОСОБА_1 від 31.05.2022 "перехід на інший вид пенсії", яка опрацьовувалася за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів СП - ГУПФ в Миколаївській області та ГСП - ГУПФ в Донецькій області, здійснено перерахунок пенсії, а саме - перехід на пенсію за віком з 31.05.2022. Переведення на пенсію за віком з 31.05.2022 здійснено відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії та з урахуванням індексації заробітної плати. Пенсію розраховано з урахуванням усіх вимог, зазначених у позові. Предмет спору відсутній. Додає, що позивачем пропущений строк звернення до суду.

Одразу ж з приводу доводів відповідача про порушення ОСОБА_1 строку звернення до суду, суд звертає увагу на обставини того, що при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за цим позовом суд в ухвалі від 10.05.2024 вже встановив, що позовна заява подана у строк встановлений законом. Тож доводи представника відповідача з цього приводу суд визнає необгрунтованими.

Розгляд справи здійснюється судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у ГУПФ, де з 07.09.2015 отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З досягненням у 2022 році пенсійного віку позивач 31.05.2022 звернулася через ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою, в якій висловила бажання перейти на пенсію за віком на загальних підставах та просила донарахувати їй стаж на підставі ст. 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Як зазначив у відзиві представник відповідача, на підставі заяви ОСОБА_1 від 31.05.2022 "перехід на інший вид пенсії", яка опрацьовувалася за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів СП - ГУПФ в Миколаївській області та ГСП - ГУПФ в Донецькій області, здійснено перерахунок пенсії, а саме - перехід на пенсію за віком з 31.05.2022.

21.03.2024 до ГУПФ надійшла заява ОСОБА_1 щодо застосування показника середньої заробітної плати для обчислення пенсії, у відповідь на яку відповідач листом від 10.04.2024 №8082-7040/К-02/8-1600/24 повідомив заявницю про те, що на підставі поданої заяви від 31.05.2022 її з 31.05.2022 переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. При переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні 6186,32 грн. Так як у 2015 році ОСОБА_1 скористалася правом на призначення пенсії за вислугу років, то для застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки правові підстави відсутні.

Позивач, вважаючи протиправними дії ГУПФ щодо відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки перед зверненням за призначенням пенсії, тобто 2019-2022, звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позов по суті, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з приписами частини 2 статті 40 Закону №1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить на користь висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV визначено порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший.

Відтак, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Отже, у випадку коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№ 21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

Як свідчать матеріали цієї адміністративної справи, у 2015 році позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач у 2022 році звернулася вперше.

Таким чином, отримуючи пенсію за вислугу років, позивач не користувалася жодним із видів пенсій, встановлених Законом №1058-ІV, а тому, звернувшись до пенсійного органу із заявою від 31.05.2022 про призначення пенсії за віком, позивач використала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше та перейшла з одного виду пенсії на інший.

Відмовляючи позивачу в обчисленні пенсії за віком згідно з частиною 2 статті 40 Закону №1058-IV з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки, відповідач помилково ототожнює поняття "переведення на інший вид пенсії" та "призначення пенсії", внаслідок чого в розрахунку пенсії з 31.05.2022 пенсійним органом неправомірно враховані показники середньої заробітної плати (доходу) в Україні не за той період, як це має бути для пенсії, яка призначена вперше відповідно до Закону №1058-IV.

Суд звертає увагу на обставину того, що позивач звернулася до ГУПФ із заявою про застосування показника середньої заробітної плати для обчислення пенсії за 2019-2021 роки лише 21.03.2024. Тому суд визнає безпідставною відмову позивачу у застосуванні з 21.03.2024 при обчисленні пенсії згідно із Законом №1058-IV середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019, 2020 та 2021 роки, тобто показника середньої заробітної плати, який має враховуватися за три останні календарні роки, що передують року призначення пенсії за Законом №1058-IV.

Крім того, як встановлено судом вище, позивач вже отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 31.05.2022. Відтак позовна вимога щодо зобов`язання ГУПФ призначити з 31.05.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати України за 2019-2021 роки є недоцільною, у зв`язку з чим суд у задоволенні такої вимоги відмовляє.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права позивача, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії ГУПФ щодо відмови у застосуванні при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.03.2024 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, у зв`язку з чим суд зобов`язує ГУПФ перерахувати і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 21.03.2024.

Відтак позов у цілому слід задовольнити частково.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом надала квитанцію до платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" від 07.05.2024 №0.0..1 про сплату судового збору на загальну суму 1211,20 грн.

Тож, згідно з правилом ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ слід стягнути половину від сплаченого розміру судового збору, тобто 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо відмови у застосуванні при обчисленні пенсії за віком ОСОБА_1 з 21.03.2024 показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014-2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019-2021 роки, починаючи з 21.03.2024.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Соборності, буд. 66, м. Полтава, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун