Справа № 520/23885/23
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 червня 2024 року № 520/23885/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) , Військової частини НОМЕР_4 -Н ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_5 ) третя особа: Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, буд. 6,м. Київ,03168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб в/ч НОМЕР_2 або А0515-Н здійснити наступні виплати військовослужбовцю ОСОБА_1 :

у розмірі мінімальної одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту у 2022 році;

грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, передбачену наказом Міністерства оборони України від 17.06.2018 за № 260;

матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2022 рік, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704;

грошову компенсацію за не відбуту щорічну основну відпустку за 2022 рік;

одноразову грошову допомогу за наслідком отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, яка передбачена п.п. 7 п. 2 ст. 16 Закону № 2011;

грошову компенсацію за відсутність забезпечення речовим майном, а саме бойовим єдиним комплектом; бойовим спеціальним комплектом; повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України; інвентарним та іншим майном, яке передбачено за посадою ОСОБА_1 у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 за № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту».

-визнати бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб в/ч НОМЕР_2 або А0515-Н здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу із червня по жовтень 2022 року;

-визнати бездіяльність та зобов`язати уповноважених осіб в/ч НОМЕР_2 або А0515-Н здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу із квітня по травень 2022 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження по даній справі.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив наступне.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.04.2022 за № 75, ОСОБА_1 , як резервіста призначено на посаду співробітника (3 категорії), за штатом воєнного часу та зараховано до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення із 01.04.2022.

На підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 01.07.2022 за № 29РС рядового ОСОБА_1 , співробітника (З категорії), увільнено із займаної посади і призначено до цієї ж військової частини співробітником (2 категорії).

У зв`язку із пораненням під час виконання військового обов`язку, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні (із 07.07.2022 по 08.07.2022), що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 7412. У даній виписці рекомендовано здійснити фіксацію правої нижньої кінцівки ортезом до 3 тижнів. Обмежити фізичне навантаження на праву нижню кінцівку до 6 тижнів, ЛФК.

Відповідно до довідки ВЛК від 08.07.2022 за № 513 вказано, що проведено медичний огляд госпітальною військово-лікарською комісією хірургічного профілю в/ч НОМЕР_6 солдату ОСОБА_1 та встановлено наступний діагноз: «Стан після операції - лікувально-діагностична ортоскопія лівого колінного суглобу, парціальної меніскектомії медіального меніску, дибридменту (24.06.2022) з приводу застарілого розриву медіального меніску лівого колінного суглобу, часткового пошкодження медіальної колатеральної зв`язки (24.04.2022) з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки. «Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби».

15.08.2022 у відповідності до довідки гарнізонної військово-лікарської комісії (далі - ВЛК) за № 1009, проведено медичний огляд молодшому сержанту (наказом від 22.07.2022 за № 9РС присвоєно чергове військове звання) ОСОБА_1 та зазначено, що діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва). Стан після операції (24.06.2022) аутопластики передньої хрестоподібної зв`язки з приводу, застарілого пошкодження медіальної колатеральної зв`язки (24.04.2022). «Захворювання, так, пов`язане з проходженням військової служби» (на підставі ст. 65_графи II Розкладу хвороб, графи _ТДВ_).

21.09.2022 за № 1434 видано довідку гарнізонної ВЛК про те, що цього ж дня проведено медичних огляд ОСОБА_1 та встановлено, що у останнього виявлено зміцнілі шкіряні рубці передньої поверхні лівого колінного суглобу після артроскопічної парціальної резекції медіального меніску (24.06.2022), без порушення функцій з приводу пошкодження (24.04.2022). «Травма, так, пов`язана з проходженням військової служби».

Згідно із медичної характеристики від 27.09.2022 встановлено, що ОСОБА_1 перебував під медичним наглядом із квітня 2022 року, у зв`язку із травмою лівого колінного суглобу (звертався зі скаргою 25.04.2022). Отримував симптоматичне лікування з покращенням. На початку червня 2022 року, через посилення болю у колінному суглобі, звернувся повторно за медичною допомогою. 13.06.2022 виконано МРТ та інші дослідження, а 24.06.2022 проведено оперативне втручання.

У відповідності до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 -Н від 02.11.2022 за № 296ДСК встановлено, що ОСОБА_1 зараховано у розпорядження командувача Сил територіальної оборони ЗСУ, та він вважається таким, що 02.1 1.2022 здав справи та посаду і знятий з усіх видів забезпечення. За період із 01.11.2022 по 02.11.2022 виплачено премію за період дії воєнного стану із розрахунку 30 000 грн. на місяць.

Грошову допомогу на оздоровлення за 2022 рік, передбачену наказом Міністерства оборони України від 17.06.2018 за № 260 - не отримував. Матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2022 рік, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 - не отримував. Щорічна основна відпустку за 2022 рік - не надавалась.

Відповідно до грошового атестату від 02.11.2022 за № 332/4/рз/423, виданого військовою частиною НОМЕР_4 встановлено, що ОСОБА_1 визначено оклад за військовим 670 гри. (до 02.11.2022 - 44 гри. 67 коп.); посадовий оклад за 12 тарифним розрядом 6180 грн. (до 02.11.2022 - 412 гри.); щомісячні додаткові види грошового забезпечення у вигляді надбавки за особливості проходження служби - 65 % (до 02.11.2022 - 296 грн. 84 коп.); премія - 204% (до 02.11.2022 в сумі 840 грн. 48 коп.). Вказаним грошовим атестатом підтверджено, що ОСОБА_1 не отримував допомоги на оздоровлення; матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань; одноразової грошової допомоги після укладання першого контракту за 2022 рік.

У відповідності до витягу із наказу від 03.11.2022 за № 145 PC, ОСОБА_1 зараховано до складу НОМЕР_7 батальйону резерву РУ Сил територіальної оборони ЗСУ.

Крім цього, згідно із направленням від 14.11.2022 за № 245, ОСОБА_1 госпіталізовано із розривом медіального меніску лівого колінного суглобу із тимчасовим порушенням лівої нижньої кінцівки.

Згідно із заявою ОСОБА_1 , останньому видано довідку від 12.07.2023 за № 3/667 КП за підписом командира в/ч НОМЕР_4 -Н (ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про те, що дійсно, молодший сержант ОСОБА_1 , у період часу з 02.04.2022 по 21.04.2022, з 04.05.2022 по 11.05.2022 та з 13.05.2022 по 31.05.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Харківській області (м. Харків, с. Руська Лозова, с. Питомник та с. Великі Проходи.

Відповідно до витягу із журналу бойових дій, у вищезазначені періоди часу, ОСОБА_1 перебував у складі зведеної бойової групи та на конкретно указаних напрямках виконував бойові завдання.

У липні 2023 року, позивачем подано рапорт по виплати йому щомісячних винагород у сумі 30 000 грн. та додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн., однак будь-яких виплат так і не надійшло.

Зазначені доводи щодо відсутності будь-яких виплат ОСОБА_1 , за період часу із квітня по жовтень 2022 року, підтверджуються сформованою довідкою із засобів автоматичної системи Пенсійного фонду України від 17.05.2023, за формою ОК-5.

Позивач вважає вказану бездіяльність протиправною, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Щодо виплати грошової допомоги після укладання першого контракту у 2022 році

Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 розділу XXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Наказ №260), одноразова грошова допомога військовослужбовцям після укладення ними першого контракту виплачується:

особам, які приймаються на посади рядового складу строком на 3 роки;

особам, які приймаються на посади сержантського і старшинського складу строком на 3 роки і більше;

особам, які приймаються на військову службу за контрактом осіб офіцерського складу строком на 1 рік і більше;

особам, які підписали контракт строком на 5 років і більше, із числа військовослужбовців, призначених на посади осіб сержантського і старшинського складу, осіб офіцерського складу після закінчення вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти (підготовка яких здійснюється за державним замовленням), за умови вступу до виконання обов`язків за цими посадами.

Із врахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для виплати вказаної грошової допомоги, оскільки відсутні будь-які докази щодо зарахування позивача на військову службу за контрактом.

Щодо виплати грошової допомоги на оздоровлення у 2022 році.

Судом встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 -Н по стройовій частині від 02.11.2022 №296ДСК позивачу грошова допомога на оздоровлення не виплачувалась та відпустка за 2022 рік не надавалась.

Відповідно до розділу XXIII Наказу №260, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Суд вказує, що в матеріалах справи відсутній рапорт позивача щодо звернення у 2022 році до командира військової частини НОМЕР_4 -Н стосовно виплати йому грошової допомоги на оздоровлення.

Судом також встановлено, що позивача було не звільнено з військової служби, а зараховано в розпорядження командувача Сил територіальної оборони. Тобто позивач має право звернутися із вказаним рапортом про отримання грошової допомоги на оздоровлення за новим місцем служби.

Пунктом 3 Наказу №260 передбачено, що військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, грошова допомога для оздоровлення виплачується за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для грошової допомоги на оздоровлення у 2022 році.

Щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань суд зазначає.

Відповідно до розділу XXIV Наказу №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям, прийнятим (призваним) на військову службу із запасу, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується в календарному році, у якому вони призначені та вступили до виконання обов`язків за посадами.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Так, пунктом 4 вказаного порядку передбачено, що військовослужбовцям, які прибули для подальшого проходження військової служби і зараховані до Збройних Сил України з інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, а також інших державних органів, виплачується матеріальна допомога для вирішення соціально- побутових питань за умови ненадання цієї допомоги за попереднім місцем служби за рік, у якому вони прибули.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 -Н по стройовій частині від 02.11.2022 №296ДСК позивачу матеріальна допомога за 2022 рік не надавалась.

Щодо компенсації за не відбуту щорічну основну щорічну відпустку за 2022 рік

Розділом XXXI Наказу №260 передбачено, що грошове забезпечення у разі звільнення з військової служби виплачується:

військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі грошового забезпечення, передбаченого для займаної посади з дня одержання військовою частиною наказу чи письмового повідомлення про звільнення до дня виключення наказом зі списків особового складу включно, але не більше ніж до дня здавання справ та посади (в межах установлених Міністром оборони України строків) або до дня закінчення щорічної відпустки, яка надається після здавання справ та посади;

Так, пунктом 3 вказаного розділу зазначено, що у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Таким чином, суд робить висновок, що позивачу буде виплачена грошова компенсація за не використані дні щорічної відпустки за 2022 рік саме при звільненні з військової служби.

Однак, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 -Н по стройовій частині від 02.11.2022 №296ДСК позивача направлено в розпорядження командувача Сил територіальної оборони, а не звільнено з військової служби.

Таким чином позивач не має права на вказану виплату.

Щодо виплати грошової допомоги за наслідком отримання поранення, захворювання.

Суд вказує, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон 2011), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Так, підпунктом 7 пункту 2 ст.16 Закону 2011 на яку посилається позивач вказано, що отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби.

Проаналізувавши наведене, суд вказує, що позивач дійсно перебував у лікувальних закладах, однак ступеня часткової втрати працездатності чи інвалідності позивачу встановлено не було.

Без встановлення позивачу ступеня часткової втрати працездатності не можливо призначити одноразову грошову допомогу.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказані позовні вимоги позивача є передчасними.

Щодо виплати грошової компенсації за відсутність забезпечення речовим майном, а саме бойовим єдиним комплектом; бойовим спеціальним комплектом; повсякденною формою одягу військовослужбовців Збройних Сил України; інвентарним та іншим майном, яке передбачено за посадою ОСОБА_1 у відповідності до наказу Міністерства оборони України від 29.04.2016 за № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту».

При дослідженні наданих матеріалів справи судом встановлено, що позивачем не надано до суду доказів звернення щодо виплати вказаної грошової компенсації

Щодо виплати додаткової винагороди не у повному обсязі.

Суд вказує, що Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року.

В подальшому, продовжено дію воєнного стану у відповідності до Указів Президента України (Із змінами і доповненнями) від 14 березня 2022 року за № 133/2022, від 18 квітня 2022 року за № 259/2022, від 17 травня 2022 року за № 341/2022, від 12 серпня 2022 року за № 573/2022, від 7 листопада 2022 року за № 757/2022, від 6 лютого 2023 року за № 58/2023, від 1 травня 2023 року за № 254/2023, від 26 липня 2023 року за № 451/2023.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 за № 451/2023, продовжено вказаний особливий період до 15.11.2023.

Згідно із п. 1 Постанови № 168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно -стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників), які всупереч службовим обов`язкам, як встановлено судом, не винесли відповідне рішення.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України № 400 від 01.04.2022 року внесено зміни до пункту 1 Постанови № 168 щодо виплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень.

Отже, на період дії воєнного стану (який було запроваджено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, та в подальшому строк дії воєнного стану в Україні було продовжено), позивачу, згідно Постанови № 168 передбачена виплата додаткової винагороди.

Проте, як встановлено судом, позивачу за період проходження служби під час дії воєнного стану не виплачувалася додаткова винагорода відповідно до Постанови № 168, що призвело до порушення права позивача на отримання вказаної додаткової винагороди.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за № 2011-XII (далі - Закон № 2011) Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із ст. 9 Закону № 2011 під час дії воєнного стану військовослужбовцям щомісячно виплачується додаткова винагорода на умовах, у розмірах та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 11 статті 1011 Закону № 2011 встановлено, що військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) не може перевищувати чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Відповідно до п.п. 7 п. 2 ст. 16 Закону № 2011 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності.

Згідно із ст. 19 Закону № 2011 військовослужбовець має право на оскарження неправомірного рішення, дії бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників), які можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 17.06.2018 за № 260 встановлено, даний нормативно-правовий документ розроблено відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і «Про донорство крові та її компонентів» та постанов Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей», від 15 червня 1994 року за № 414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці», від 11 серпня 1995 року за № 648 «Про умови оплати праці осіб, які працюють в гірських районах», від 22 грудня 1995 року № 1037 «Про надбавки до посадових окладів осіб, зайнятих на шифрувальній роботі», від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», також встановлює порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.

Також, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за № 704 затверджено тарифну сітку та схеми розрядів (коефіцієнтів) на підставі яких нараховується грошове забезпечення військовослужбовцям, спільно із тим фактом, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 за № 232 «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту» затверджено норми забезпечення речовим майном військовослужбовців Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту в мирний час та особливий період та Інструкцію про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період.

Суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, оскільки держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. Відсутність бюджетних коштів також не може бути причиною невиконання державою взятих на себе зобов`язань.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що Відповідач як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав і обов`язків, дотримуватись встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_9 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 ), Військової частини НОМЕР_4 -Н ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ), третя особа: Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати бездіяльність та зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 -Н здійснити виплати додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період часу із червня по жовтень 2022 року.

Визнати бездіяльність та зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 -Н здійснити виплати додаткової винагороди у зв`язку із здійсненням заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах за період часу із квітня по травень 2022 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.