Справа № 500/1256/24
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1256/24

06 червня 2024 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду, через представника - адвоката Баган О.В., надійшла позовна заява ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, у якій позивач просить суд:

зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( НОМЕР_1 ), дільничному офіцеру поліції сектору превенції відділу поліції №2 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області за ст.77 ч. 1 п. 2 (через хворобу), з 30.12.2021, з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 10 років 04 місяці 22 дні, страховий стаж: 06 років 04 місяці 17 днів, загальний трудовий стаж: 25 років 02 місяці 12 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 18 років, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 09 діб, встановивши відсоток премії за грудень 2021 року 52,58% відповідно до Наказу №459 о/с від 20.12.2021 м. Сєвєродонецьк, відповідно до Закону України «Про Національну Поліцію»;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_3 , середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 30.12.2021 по день ухвалення судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_3 проходив службу в підрозділах Головного управління Національної поліції в Луганській області та наказом №459 о/с від 20.12.2021 його як капітана поліції, дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу). Вказаним наказом було передбачено також виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з Національної поліції, яку станом на дату звільнення йому виплачено не було.

Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, одноразова грошова допомога, призначена йому наказом №459 о/с від 20.12.2021 при звільненні зі служби з Національної поліції, станом на дату смерті залишилась не виплаченою. Після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу №75/2023, єдиними спадкоємцями, які прийняли спадщину є син померлого ОСОБА_1 2008 року народження, та дружина ОСОБА_2 .

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_3 та після його смерті, дружина та донька, неодноразово зверталися через електронну адресу до відповідача із заявами про виплату одноразової виплати при звільненні, однак жодної відповіді відповідач не надав, з огляду на що на адресу відповідача було також надіслано адвокатські запити з проханням надати інформацію про те, які виплати згідно Закону, при звільненні з органів поліції, мали бути проведені ОСОБА_3 та чи була нарахована та виплачена ОСОБА_3 , одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції. Однак, представник позивача вказує, що на її адвокатські запити Головним управлінням Національної поліції в Луганській області не було надано жодних відомостей, з підстав того, що згідно долучених до адвокатського запиту додатків вказаний адвокат запитує інформацію про особу, інтереси якої не представляє.

За наведених обставин представник позивача вказує, що відповідач ігнорує звернення та приховує інформацію щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_3 з огляду на що діє неправомірно, не надає відповідь на адвокатський запит. Вказує, що у зв`язку з ненаданням відповіді на запит та відсутність наказу про нарахування одноразової допомоги, у даній позовній заяві на даний час не можливо визначити розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, з огляду на що вона звернулась із даним позовом в суд.

Ухвалою суду від 06.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

Вказаною ухвалою суд зобов`язав відповідача в строк для подачі відзиву, подати суду докази щодо предмету спору, в тому числі, але не виключно: інформацію з її документальним підтвердженням щодо проведених відповідачем нарахувань та виплат ОСОБА_3 при його звільненні зі служби згідно наказу №459 о/с від 20.12.2021.

21.03.2024, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками зі змісту якого слідує, що відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог мотивуючи свою позицію тим, що згідно наказу ГУНП в Луганській області від 20.12.2021 №459 о/с ОСОБА_3 звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України «Про національну поліцію» з 30.12.2021 з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 18 років. Вказує, що ОСОБА_3 було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні на загальну суму 109006,20 грн та станом на 21.01.2022 подано заявку до Національної поліції України стосовно виділення коштів для виплати на користь ОСОБА_3 такої одноразової грошової допомоги при звільненні. Однак, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан в Україні з 24.02.2022 у зв`язку з повномасштабним вторгненням військових формувань рф в Україну, з огляду на що наказом ГУНП в Луганській області №505 дск від 25.02.2022 було введено в дію план евакуації підрозділів ГУНП в Луганській області та встановлено місце тимчасової дислокації в м. Дніпро. Надалі, станом на червень 2022 відповідачем було отримано фінансування на виплату одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_3 , але у зв`язку з відсутністю реквізитів для її виплати та зворотного зв`язку з останнім, - було прийнято рішення про внесення зазначених коштів на депонентський рахунок, де вони і зберігаються станом на сьогодні. Відповідач зазначає, що доказів звернення ОСОБА_3 до відповідача станом на 23.03.2022 до позовної заяви не додано, оскільки долучена копія заяви датована 28.06.2022, та будь-яких доказів про отримання зазначеної заяви відповідачем не надано. Також відповідач повідомив, що на електронну адресу відповідача 27.04.2023 надходив електронний лист від громадянки « ОСОБА_4 » із вкладенням у формі файлу формату Word «запит док». У цьому файлі надруковано звернення на ім`я начальника ГУНП в Луганській області від ОСОБА_3 стосовно виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Однак, відповідач звертає увагу суду на те, що оскільки зазначене звернення на ім`я начальника ГУНП в Луганській області стосовно виплати одноразової грошової допомоги при звільненні не відповідало вимогам Закону України «Про доступ до публічної інформації» які встановлено для звернення громадян, то згідно доповідної записки від 21.04.2023 зазначене звернення, автором якого позначено ОСОБА_5 та яке надійшло від ОСОБА_4 , - визнано анонімним, та не розглядалося.

Відповідач вказує, що інших вимог про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні відносно ОСОБА_3 з визначенням банківських реквізитів на які повинно зробити відповідні виплати до відповідача не надходило

Щодо адвокатських запитів, то відповідач вказав, що 18.01.2024 та 06.02.2024 надходили запити адвоката Оксани Боган, яка діяла в інтересах ОСОБА_2 , з вимогою про отримання інформацію про виплати, які належали під час звільнення ОСОБА_3 . До зазначених адвокатських запитів надавалося лише ордер на надання правової допомоги, копія свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю та копія свідоцтва про одруження ОСОБА_2 , однак ані позивачем, а ні представником позивача відповідачу не надавалися копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , які і свідоцтва на ім`я позивача про право на спадщину. При цьому, самого адвоката листами ГУНП в Луганській області від 26.01.2024 та від 12.02.2024 проінформовано про неможливість надання будь якої інформації відносно ОСОБА_3 з огляду на те, що вона представляє інтереси іншої людини, а саме: ОСОБА_2 .

Також відповідач вказав, що будь якого звернення від ОСОБА_2 на адресу відповідача з вимогою виплати коштів які належали її померлому чоловіку не надходило, зазначене питання відповідачем не розглядалось, з огляду на що відповідач вказує що оскільки грошові кошти які належали при звільненні померлому ОСОБА_3 знаходяться на депонентському рахунку на даний час, а також те, що позивач не зверталася до відповідача як спадкоємець померлого чоловіка, про виплату таких коштів, позовна вимога зобов`язати ГУНП в Луганській області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги при звільненні, на переконання відповідача є не обґрунтованою. Щодо позовної вимоги в частині стягнення на користь ОСОБА_3 , середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 30.12.2021 по день ухвалення судового рішення вказує, що такі правовідносини не допускають правонаступництво, з огляду на що в їх задоволенні слід відмовити також (арк. справи 53-60).

04.06.2024, на адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив суб`єкта владних повноважень, зі змісту якого слідує, що сторона позивача вважає доводи відповідача щодо того, що сума одноразової грошової допомоги при звільнені, яка не виплачена за життя ОСОБА_3 , внесена на депонентський рахунок непідтвердженим, позаяк будь-якої інформації про те, на якому саме рахунку знаходяться суми належні померлому ОСОБА_3 не вказано. Також наголошує, що вказана допомога підлягала виплаті ще за життя чоловіка позивачки (арк. справи 54-59).

Інших заяв, в тому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши письмові докази та перевіривши доводи, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи, позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із даним позовом в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 , який народжений ІНФОРМАЦІЯ_3 у шлюбі із громадянином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 04.11.2008 (арк. справи 16).

Громадянин ОСОБА_3 проходив службу в підрозділах Головного управління Національної поліції в Луганській області та наказом №459 о/с від 20.12.2021 (м. Сєвєродонецьк) по особовому складу, його як капітана поліції, дільничного офіцера поліції сектору превенції відділу поліції №2 Старобільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу), з 30.12.2021 з вислугою років на день звільнення у календарному обчисленні: 18 років 09 місяців 25 днів, у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги): 10 років 04 місяці 22 дні, страховий стаж: 06 років 04 місяці 17 днів, загальний трудовий стаж: 25 років 02 місяці 12 днів, з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 18 років, з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 09 діб, встановивши відсоток премії за грудень 2021 року 52,58% (арк. справи 40).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 03.07.2023 Тернопільським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.07.2023 (арк. справи 22), та про що внесено відповідний актовий запис №1266, місце смерті: Україна, Луганська область, Старобільський район, смт. Біловодськ, місце державної реєстрації - Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу №75/2023, єдиними спадкоємцями, котрі прийняли спадщину, є син померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки приватного нотаріуса №889/02/14 (арк. справи 47).

На час смерті ОСОБА_3 (02.05.2023) йому не виплачено відповідачем усі належні виплати при звільненні, а саме: не проведено виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в органах Національної поліції України.

23.06.2022 ОСОБА_3 звернувся із заявою до начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якій просив виплатити йому вихідну допомогу при звільненні з національної поліції України на реквізити Ощадбанку, на які він отримував грошові забезпечення (арк. справи 24). Доказів надіслання, вручення та/або отримання відповідачем такої заяви до позову не додано.

18.01.2024 адвокатом Баган О.В. на електронну пошту відповідача було надіслано адвокатський запит із запитуваною інформацією наступного змісту: які виплати згідно Закону, при звільненні з органів поліції, мали бути проведені ОСОБА_3 ; чи була нарахована та виплачена ОСОБА_3 , виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції, (стаж служби в поліції для її виплати складає 18 років), з виплатою компенсації за невикористану в році звільнення відпустку у кількості 09 діб, та встановлений відсоток премії за грудень 2021 року 52,58% (арк. справи 11).

26.01.2024 відповідач листом №70/111/22/05-2024 на вказаний адвокатський запит від 18.01.2024 повідомив, що вказаний запит було розглянуто та встановлено, що відповідно до ордера про надання правничої правової допомоги, остання надається ОСОБА_2 , в свою чергу відповідно до адвокатського запиту, запитується інформація відносно ОСОБА_3 , однак до запиту не надано будь-яких документів на підтвердження родинних зв`язків, інше, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а тому оскільки адвокатом запитувалась інформація щодо особи, яку такий адвокат не представляє, жодних запитуваних відомостей надано не було (арк. справи 12). Докази оскарження відмови у наданні інформації на вказаний адвокатський запит сторонами не представлено, а судом не здобуто.

06.02.2024 адвокатом Баган О.В. на електронну пошту відповідача було надіслано інший адвокатський запит із запитуваною інформацією аналогічного змісту, що і запит від 18.01.2024, до якого долучено свідоцтво про одруження ОСОБА_2 (арк. справи 9-10).

12.02.2024 відповідач листом №3555/111/22/05-2024 на вказаний адвокатський запит відповідач повторно відмовив у наданні інформації щодо виплат ОСОБА_3 з аналогічних підстав, що зазначено у листі від 26.01.2024 №70/111/22/05-2024 (арк. справи 13).

Доказів оскарження вказаної відмови у наданні інформації на другий адвокатський запит сторонами не представлено, а судом не здобуто.

За наведених обставин представник позивача вказує, що відповідач ігнорує звернення та приховує інформацію щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_3 з огляду на що діє неправомірно, не надає відповідь на адвокатський запит. Вказує, що у зв`язку з ненаданням відповіді на запит та відсутність наказу про нарахування одноразової допомоги, у даній позовній заяві на даний час не можливо визначити розмір одноразової грошової допомоги при звільненні та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Вказане на переконання сторони позивача, обумовлює звернення до суду із даним позовом про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Луганській області провести нарахування та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_3 , середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з 30.12.2021 по день ухвалення судового рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 102 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIIІ (далі - Закон №580-VIII) пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку», а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною четвертою статті 9 Закону №2262 визначено, що виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Національним антикорупційним бюро України, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до частини другої статті 94 Закону №580-VIII порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016, який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок №260).

Так, розділом VІІІ Порядку №260 встановлено порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні із служби, у пункті 1 якого передбачено, що поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Пунктом 5 розділу VІІІ Порядку №260 встановлено, що строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» та зазначається кадровим підрозділом у наказі про звільнення поліцейського, якому передбачена виплата цієї допомоги.

Пунктом 6 розділу VІІІ Порядку №260 встановлено, що нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.

Пунктом 7 розділу VІІІ Порядку №260 встановлено, що у наказі про звільнення підрозділом кадрового забезпечення в разі необхідності виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зазначається стаж служби для її виплати. Крім того, у разі необхідності в наказі про звільнення додатково вказується підстави для проведення відрахувань з грошового забезпечення та інших виплат.

Суд зазначає, що відповідно до статті116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Разом з тим, суд враховує, що у пункті 8 розділу VІІІ Порядку №260 визначено, що одноразова грошова допомога при звільненні виплачується не пізніше двох місяців з дня звільнення із служби, а в разі надходження коштів пізніше цього терміну - протягом п`яти робочих днів після їх надходження в межах та за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання центрального органу управління поліцією, органів поліції, державних органів, установ та організацій, до яких відряджені (прикомандировані) поліцейські.

Водночас, наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.07.2020 №539 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260», який зареєстровано у Міністерстві юстиції України 10.08.2020 за №766/35049, виключений пункт 23 розділу І Порядку №260, яким було передбачено, що поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. При цьому до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення. День звільнення вважається останнім днем служби.

Таким чином, починаючи з 21.08.2020 (дата набрання чинності наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.07.2020 №539 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260») спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює порядок виплати грошового забезпечення поліцейським, встановлено порядок та строк виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, згідно з яким у відповідача за певних обставин відсутній обов`язок здійснювати виплату такої допомоги в день звільнення поліцейського.

Отже, строки виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби врегульовані спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, а саме Порядком №260, відповідно до якого виплата вказаної допомоги не проводиться у день звільнення.

Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні зі служби не належить до виплат, що провадяться саме в день звільнення.

Натомість, положення частини першої статті 116 КЗпП України стосуються лише тих видів грошових коштів, виплата яких здійснюється у день звільнення.

При цьому, стаття 117 КЗпП України, пов`язує виникнення обов`язку з нарахування середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку із невиплатою з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум саме у строки, встановлені статтею 116 КЗпП України.

Отже, оскільки одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції підлягає виплаті у строки, визначені пунктом 8 розділу VI Порядку №260, які в свою чергу є відмінними від визначених статтею 116 КЗпП України, суд доходить висновку, що норми статті 117 КЗпП України, не підлягають застосуванню до таких правовідносин.

Судом встановлено, що чоловік позивача звільнений зі служби в поліції з 30.12.2021, тобто після набрання чинності наказом Міністерства внутрішніх справ України 17.07.2020 №539 «Про внесення змін до наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260» до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260.

Відтак, виплата одноразової грошової допомоги при звільненні чоловіку позивача повинна була здійснюватися відповідно до вимог пункту 8 розділу VI Порядку №260, який є спеціальним нормативно-правовим актом в контексті таких правовідносин.

Так, згідно наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 20.12.2021 №459 о/с чоловіка позивача - ОСОБА_3 , дільничного офіцера поліції ВП №2 Старобільського РУП ГУНП в Луганській області звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України «Про національну поліцію», з 30.12.2021 з виплатою одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати складає 18 років.

Відповідно до довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області №110/111/22/2024 від 13.03.2024, ОСОБА_3 нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні на загальну суму 109006,20грн (арк. справи 58 зворот).

Згідно листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області №256/111/22-2024 від 18.03.2024, станом на 21.01.2022 територіальним управлінням надано заявку до Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції України стосовно виділення коштів для виплати на користь ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги при звільненні.

Водночас, з 24.02.2022 згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації в Україну. Як слідує з матеріалів судової справи, наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області №505 дск від 25.02.2022 було введено в дію план евакуації підрозділів Головного управління Національної поліції в Луганській області та встановлено місце тимчасової дислокації в м. Дніпро.

Згідно листа управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 18.03.2024 №256/111/22-2024 у червні 2022 відповідачем отримано фінансування на виплату одноразової грошової допомоги на користь ОСОБА_3 , але у зв`язку з відсутністю реквізитів для її виплати ОСОБА_3 та зворотного зв`язку з останнім, - відповідачем прийнято рішення про внесення зазначених коштів на депонентський рахунок, де вони і зберігаються станом на сьогодні (арк. справи 58).

З наведеного слідує, що відповідач в межах вимог пункту 8 розділу VІІІ Порядку №260, вжив заходи щодо отримання фінансування для виплати належних чоловіку позивача сум одноразової грошової допомоги при звільненні та розрахував її, визначивши у розмірі 109006,20грн (з урахуванням загальнодержавних зборів та платежів).

При цьому, судом встановлено, що в межах даної судової справи спір щодо розміру такої допомоги, - відсутній.

Судом встановлено, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 03.07.2023 Тернопільським відділом ДРАЦС у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.07.2023 (арк. справи 22), та про що внесено відповідний актовий запис №1266, місце смерті: Україна, Луганська область, Старобільський район, смт. Біловодськ, місце державної реєстрації - Тернопільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу №75/2023, єдиними спадкоємцями, котрі прийняли спадщину, є син померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки приватного нотаріуса №889/02/14 (арк. справи 47).

На час смерті ОСОБА_3 (02.05.2023) йому не виплачено відповідачем усі належні виплати при звільненні, а саме: не проведено виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в органах Національної поліції України.

У підтвердження того, що померлий особисто звертався до відповідача із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в органах Національної поліції України, надано копію заяви від 23.06.2022 якою ОСОБА_3 звернувся із заявою до начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якій просив виплатити йому вихідну допомогу при звільненні з національної поліції України на реквізити Ощадбанку, на які він отримував грошові забезпечення (арк. справи 24).

Однак, суд зазначає, що жодного доказу чи пояснення щодо того, яким чином таку заяву було подано відповідачу, стороною позивача не надано, як і не надано доказу звернення померлого до відповідача із заявами « 28.02.2023, 06.03.2023, 20.04.2023, 27.04.2023» на які міститься покликання у позовній заяві.

При цьому, щодо долученого до матеріалів справи скріншоту в якому викладено лист без дати на ім`я начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області (арк. справи 25), то суд враховує, що відповідач не заперечив що такий надходив на його електронну адресу, а позивач надав докази його надіслання від ОСОБА_4 із вкладенням у формі файлу формату Word «запит.dосх» (арк. справи 27).

Водночас, відповідачем надано суду копію доповідної записки від 21.04.2023 на ім`я заступника начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області (акр. справи 59), із змісту якої слідує, що посадовими особами відповідача при розгляді такого листа встановлено, що він надійшов від особи - ОСОБА_4 , з надрукованим текстом звернення на ім`я начальника від колишнього дільничного офіцера поліції ВП №2 Старобільського РУП ОСОБА_3 стосовно виплати одноразової грошової допомоги при звільненні. Вказано, що у вказаному зверненні запитувач посилається на статті 1, 13, 19, 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації». Однак, відповідно до частини п`ятої статті 19 цього Закону запит на інформацію має містити: ім`я запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Оскільки у вказаному запиті від імені ОСОБА_6 була відсутня інформація про поштову адресу, номер засобу зв`язку, дату, а зазначена у листі адреса електронної пошти належить іншій особі, то керуючись правом, передбаченим пунктом 4 частини першої статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповідач як розпорядник інформації вирішив відмовити у задоволенні запиту через не дотримання вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону та визнав таке звернення анонімним, оскільки відповідно до статті 8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання не підписане автором (авторами), а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає.

Відповідно до вимог статті 1227 Цивільного кодексу України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Тлумачення статті 1227 Цивільного кодексу України свідчить, що: цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

У межах даної судової справи сторонами не представлено, а судом не здобуто доказів звернення членів сім`ї спадкодавця до відповідача із заявою в порядку, передбаченому статтею 1227 Цивільного кодексу України на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум. При цьому суд повторно наголошує, що в межах даної судової справи спір власне щодо розміру розрахованої недоотриманої чоловіком позивача одноразової грошової допомоги при звільнені з органів поліції, - відсутній.

Суд критично оцінює покликання сторони позивача на те, що адвокатом двічі скеровувались адвокатські запити до відповідача про надання інформації щодо виплат ОСОБА_3 сум, належних під час звільнення із служби в поліції, відповіді на які не надано суб`єктом владних повноважень, позаяк, у кожному випадку відмови надати запитувані відомості адвокату було наведено підстави такої відмови, що свідчить про відсутність фактів «ігнорування» відповідачем таких запитів (як про це стверджує представник позивача). Разом з тим, доказів оскарження вказаних відмов у наданні інформації на адвокатські запити сторонами не представлено, а судом не здобуто, з огляду на що доводи щодо неправомірності дій суб`єкта владних повноважень щодо ненадання відомостей на адвокатські запити представника, про які вказано у позовній заяві, суд до уваги не приймає.

Крім цього суд враховує, що після смерті чоловіка позивача приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу відкрито спадкову справу №75/2023, єдиними спадкоємцями, котрі прийняли спадщину, є син померлого - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружина померлого ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки приватного нотаріуса №889/02/14 (арк. справи 47).

Однак, суми заробітних плат, які були нараховані, проте не виплачені особі за життя, передаються членам його сім`ї. При цьому, отримання вказаних коштів законодавець не ставить у залежність від отримання свідоцтва про спадщину. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 22.12.2020 у справі №2-а-3938/11.

З наданих суду відповідачем доказів слідує, що вказані недоотримані та нараховані суми одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції померлого чоловіка позивачки депоновано, та вони знаходяться на депонентському рахунку станом на час розгляду даної судової справи, однак, враховуючи відсутність звернення членів сім`ї про їх виплату у зв`язку із смертю особи (колишнього працівника).

При цьому щодо тверджень представника позивач про те, що відповідач не вказав на якому рахунку знаходяться вказані кошти, то суд зазначає, що згідно з підпунктом 6 пункту 3 розділу I Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 29.12.17 №148 (далі Положення № 148), під депонованою зарплатою розуміється готівка, отримана суб`єктами господарювання для виплат, пов`язаних з оплатою праці, та не виплачена в установлений строк окремим фізичним особам. Установа має право зберігати у своїй касі готівку, отриману в банку, зокрема для виплати зарплати, понад установлений ліміт каси протягом п`яти робочих днів, уключаючи день отримання готівки в банку (пункт 18 Положення №148). Тому депонована зарплата повертається на рахунок установи, яка є роботодавцем, а борг із заробітної плати створює так звану кредиторську заборгованість перед працівником, бухгалтерський облік якої в бюджетній установі ведеться згідно Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ, затвердженого наказом Мінфіну від 02.04.2014 №372.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби таке рішення достатньою мірою висвітлювало мотиви, на яких воно ґрунтується. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у контексті обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав і свобод, гарантованих Конвенцією.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пунктові 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (див. пункт 57 рішення ЄСПЛ від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), Series A, №93).

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, установлених Конституцією та законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Отже, застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути встановлені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

Так, в межах даної судової справи стороною позивача не доведено існування порушеного відповідачем права на отримання нею сум заробітної плати, які були нараховані, проте не виплачені її померлому чоловіку за життя, а саме за відповідним зверненням позивача чи його адвоката з приводу здійснення таких виплат на її користь, чи на користь її неповнолітнього сина. Оскільки, як зазначено вище, позивач та її адвокат зверталися до відповідача виключно з приводу надання інформації щодо належних ОСОБА_3 до виплати сум, а не з питань фактичної виплати цих сум таким особам у зв`язку з смертю останнього. Причому, такі звернення подані без долучення доказів про смерть ОСОБА_3 , чи про відкриття спадщини в користь позивачів, що б в свою чергу, могло обумовити відповідачу можливість встановити (припустити) намір позивача на отримання такої інформації чи виплати, як члена сім`ї померлого та його спадкоємців, з огляду на що суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

При цьому, щодо позовної вимоги про стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь ОСОБА_3 , середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з 30.12.2021 по день ухвалення судового рішення, то суд зазначає, що оскільки одноразова грошова допомога при звільненні зі служби в поліції підлягає виплаті у строки, визначені пунктом 8 розділу VI Порядку №260, які в свою чергу є відмінними від визначених статтею 116 КЗпП України, суд доходить висновку, що норми статті 117 КЗпП України, не підлягають застосуванню до таких правовідносин.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про зобов`язання вчинити дії, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 06 червня 2024 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 );

- ОСОБА_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_5 );

відповідач: - Головне управління Національної поліції в Луганській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Філософська, 39А, м. Дніпро, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н, 49006, );

Головуючий суддя Мірінович У.А.