Справа № 640/28352/20
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року

м. Київ

справа № 640/28352/20

касаційне провадження № К/990/21023/22

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бившевої Л.І.,

суддів: Пасічник С.С., Ханової Р.Ф.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 (суддя Пащенко К.С.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 (головуючий суддя - Кузьменко В.В., судді - Василенко Я.М., Ганечко О.М.) у справі за позовом Головного управління ДПС у місті Києві до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та за зустрічним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень про застосування штрафних санкцій,

УСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у місті Києві (далі - позивач, Управління, податковий орган) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, платник, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просило стягнути з рахунків у банках, що обслуговують платника, на користь Управління податковий борг у сумі 4223845,13 грн, з якого: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в сумі 2147582,11 грн, у тому числі пеня у розмірі 569447,11 грн; податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 1916551,38 грн, з яких пеня у розмірі 492276,63 грн; військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 159711,64 грн, у тому числі пеня у розмірі 41022,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за даними інтегрованої картки платника податків ФОП ОСОБА_1 має податковий борг перед держаним бюджетом у розмірі 4223845,13 грн, що складається з: боргу по податку на доходи фізичних осіб у сумі 1916551,38 грн; боргу з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, у сумі 159711,64 грн; боргу з податку на додану вартість у сумі 2147582,11 грн. Податковий борг виник у зв`язку з непогашенням платником грошових зобов`язань, визначених йому контролюючим органом згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 19.10.2018 №, №, №, які були прийняті на підставі акта документальної позапланової невиїзної перевірки від 01.10.2018 №3981/26-15-42-03-30/.

ФОП ОСОБА_1 04.12.2020 подав до суду зустрічний позов до Управління, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Управління від 19.10.2018 №, №, №, №, рішення Управління про застосування штрафних санкцій від 19.10.2018 №, №, вимогу Управління від 19.10.2018 №Ф-322 про сплату боргу (недоїмки), податкову вимогу Управління від 22.05.2020 №41282-10.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 14.01.2021 прийняв вказаний зустрічний позов платника з первісним позовом Управління та об`єднав вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 18.01.2022, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022, закрив провадження у даній справі за зустрічним позовом платника від 04.12.2020 в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.10.2018 №, №, №, №, рішень від 19.10.2018 №, №.

Закриваючи провадження у справі за зустрічним позовом платника у визначеній судом частині, суди виходили з того, що є такі, що набрали законної сили, постанова та ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

ФОП ОСОБА_1 подано касаційну скаргу, в якій він просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог касаційної скарги, скаржник посилається на те, що у провадженні суду дійсно перебували справи №640/18584/18 та № 640/7762/20 за позовом платника до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.10.2018 №, №, №, №, рішення Управління про застосування штрафних санкцій від 19.10.2018 №, №, водночас зазначені позови не є тотожними, оскільки зазначені справи мають різні підстави позову. Підставою у даному зустрічному позові платника є набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №640/21003/18, що, на думку скаржника, не враховано судами попередніх інстанцій. Платник доводить, що суди, посилаючись на набрання законної сили постанови та ухвали суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, не дослідили такі рішення судів і не надали оцінку підставам позову.

Управління у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 17.08.2022 відкрив провадження за касаційною скаргою ФОП ОСОБА_1 та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 04.06.2024 призначив справу до касаційного розгляду у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 05.06.2024.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи скаржника та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як установлено судами попередніх інстанцій, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала справа №640/18584/18 за позовом платника до податкового органу про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.10.2018 №, №, №, №, рішень від 19.10.2018 №, №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2020, було відмовлено в задоволенні позову.

Позивач 03.04.2020 повторно оскаржив податкові повідомлення-рішення від 19.10.2018 №, №, №, №, рішення від 19.10.2018 №, № до суду у межах справи №640/7762/20.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 30.06.2020, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020, закрив провадження у справі.

Верховний Суд постановою від 13.07.2021 ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2020 у справі №640/7762/20 залишив без змін.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам у даній справі, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (частина перша статті 2 КАС України)

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За правилами пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З аналізу вказаної норми вбачається, що підставами для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є наявність судового рішення, що набрало законної сили у тотожному позові (між тими же сторонами, про той же предмет і з тих же підстав).

Таким спором відповідно до наведеної норми визнаються позови, у яких збігаються сторони, предмет і підстава, тобто коли позови повністю тотожні за складом учасників адміністративного процесу, вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду і є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Подібність справ і відносин визначається за такими основними критеріями: суб`єктним, об`єктним і змістовним. Необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі закрити провадження у справі.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У справі, що розглядається, Верховний Суд вказує, що судами попередніх інстанцій не здійснено оцінку підставам позову, що можуть підтвердити тотожність справ №640/18584/18, №640/7762/20 та №640/28352/20, суди не перевірили, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону ФОП ОСОБА_1 просить про захист свого права.

Суд вважає необхідним вказати, що підставою позову можуть бути тільки юридичні факти, які тягнуть певні правові наслідки, а саме: виникнення, зміну та припинення правовідносин. Натомість фактичні дані справи до підстав позову не відносяться, оскільки такі лише підтверджують наявність або відсутність тих юридичних фактів, які складають підставу позову.

З огляду на викладене, суди під час встановлення тотожних справ повинні звертати увагу на усі доводи учасників справи, а надаючи оцінку підставам позову слід досліджувати кожну підставу, зокрема, з детальною характеристикою, а не обмежуватись загальним твердженням. Усі ці обставини належить оцінювати у сукупності, гарантувавши доступ до правосуддя особам, які вважають, що їхнє право порушене, і які діяли добросовісно.

Суди, дійшовши до висновку про аналогічні підстави позову, зазначили, що в межах даної справи підставами зустрічного позову заявлено, що підприємець є платником єдиного податку і до нього не могли застосовані інші податки, визначені в оспорюваних податкових повідомленнях-рішеннях, аналогічні підстави зазначені у справі №640/18584/18.

Водночас, скаржник у касаційній скарзі наполягає на тому, що у зустрічному позові, як на підставу позову, він посилається на набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.10.2019 у справі №640/21003/18.

Зазначені обставини не були досліджені судами попередніх інстанцій і судами не надано оцінку тотожності підстав позову.

Суди попередніх інстанцій підстави трьох позовів не аналізували взагалі, зазначивши виключно про тотожність спору. Відсутність аналізу предметів і підстав розгляду у трьох справах вказує на передчасність вирішення процесуального питання про закриття провадження у справі.

Крім того, Суд наголошує, що як встановлено пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі, якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Поряд з цим, суди, відхиляючи доводи скаржника про неоднаковість підстав і предмету позову у цій справі та у справах №640/18584/18, №640/7762/20, дійшли до висновку про аналогічні підстави позову, що не узгоджується з приписами пункту 4 частини першої статті 238 КАС України, які унормовують правові наслідки, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження, що набрали законної сили.

За правилами частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Ураховуючи зазначене, Верховний Суд дійшов висновку, що судами попередніх інстанцій передбачені вимоги процесуального законодавства не виконано, що і потягло за собою прийняття судових рішень, які не відповідають вимогам статті 242 КАС України щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Частиною першою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на зазначене, суд касаційної інстанції вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій про наявність підстав для закриття провадження за зустрічним позовом у визначеній судом частині, а тому касаційну скаргу слід задовольнити, скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.01.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.07.2022 скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.І. Бившева С.С. Пасічник Р.Ф. Ханова