Справа № 480/12208/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 р. Справа № 480/12208/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, по справі № 480/12208/23

за позовом ОСОБА_1

до Військова частина НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

16.11.2023 ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира в/ч НОМЕР_1 №439/4-ОД від 05.06.2023 «Про результати службового розслідування» в частині оголошення «Попередження про неповну службову відповідність» позивачу гранатометнику 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти сержанту ОСОБА_1 за порушення вимог статей 11, 16, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, та непокори у відповідності до статті 55 та пункту «І» статті Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;

- провести виплати у вигляді щомісячної премії за травень 2023 рік гранатометнику 2 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти сержанту ОСОБА_1 відповідно до абзацу 4 пункту 5 розділу XVI Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами) та додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за травень 2023 року відповідно до розділу XXXIV Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (зі змінами), які не виплачено відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №439/4-ОД від 05.06.2023 «Про результати службового розслідування».

21.11.2023 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з зазначенням підстав для поновлення строку та наданням доказів поважності причин його пропуску; докази сплати судового збору за одну вимогу немайногово характеру в розмірі 1073,60 грн.

07.02.2023 ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовну заяву повернуто позивачу.

Позивач, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи та у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначив, що позбавлення виплати щомісячної премії може бути з різних підстав і тому позивач саме не отримавши в червні 2023 року виплат почав дізнаватися підстави її не нарахування. Але суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач є військовослужбовцем, його служба пов`язана з виконанням бойових завдань, що не дає можливості останньому в повні мірі вчиняти дії для отримання документів щодо порушення його прав. Формулювання суду першої інстанції, а саме «позивач дізнався (повинен був дізнатися)» є неконкретним, та не підтвердженим жодним доказом, тобто ґрунтується на припущенні суду.

Також зауважив, що позивачу в усній формі від командира взводу стало відомо про проведення службового розслідування відносно нього, після того як, не отримавши у червня 2023 року, при отриманні зарбітної плати, йому не було виплачено щомісячну премію та додаткову виплату. З результатами службового розслідування позивача не було ознайомлено. В подальшому позивач звернувся до підповідача щодо надання наказу командира в/ч НОМЕР_1 №439/4-ОД від 05.06.2023 «Про результати службового розслідування», який отримав у незавіреній копії, прямо на місці проходження служби, 25 жовтня 2023 року.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Під час судового розгляду встановлено, що позивач оскаржує наказ командира в/ч НОМЕР_1 №439/4-ОД від 05.06.2023 «Про результати службового розслідування» в частині оголошення «Попередження про неповну службову відповідність», а також в частині позбавлення премії та додаткової винагороди за травень 2023 року у повному обсязі.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_1 суд в ухвалі від 21.11.2023 виходив з того, що згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк. Оскільки предметом даного позову, поданого до суду 16.11.2023, є оскарження наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 05.06.2023, місячний строк на його оскарження, визначений ст.122 КАС України, на момент подачі позову до суду закінчився.

На виконання вимог ухвали суду позивачем було подано заяву про усунення недоліків позовної заяви з клопотання про поновлення строку звернення до суду. Дане клопотання мотиваване тим, що позивачу в усній формі від командира взводу стало відомо про проведення службового розслідування відносно нього, після того як у червні 2023 року, при отриманні заробітної плати, йому не було виплачено щомісячну премію та додаткову виплату. Зазначив, що з результатами службового розслідування позивача не було ознайомлено, а в подальшому позивач звернувся до відповідача щодо надання наказу командира військової частини НОМЕР_1 №439/4-ОД від 05.06.2023 «Про результати службового розслідування», який отримав у незавіреній копії, прямо на місці проходження служби, 25.10.2023. Також зазначає, що позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копіями наказів та відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24.04.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію» мобілізований у першу хвилю (оперативні резервісти, колишні військовослужбовці та ветерани АТО та ООС).

Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що в червні 2023 року позивач дізнався (повинен був дізнатися) про порушення своїх прав, оскільки у червні 2023 року, при отриманні зарбітної плати, позивачу не було виплачено щомісячну премію та додаткову виплату. Таким чином, посилання позивача на те, що про порушення своїх прав він дізнався після отримання на його звернення копії наказу командира військової частини НОМЕР_1 №439/4-ОД від 05.06.2023 «Про результати службового розслідування» 25 жовтня 2023 року є безпідставним. Крім того, на підтвердження даного факту представником позивача не долучено до заяви про поновлення строку звернення до суду будь-яких доказів.

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 1 статті 118 КАС України встановлено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому в разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Право на звернення до суду не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення Голдер проти Великої Британії від 21.02.1975 р., Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Виходячи з принципу змагальності в адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Відповідно до п. 3, 5, 6 ч. 1 ст. 171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 2 ст. 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з положеннями ч. 5 ст.122 КАС України, Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

В ст. 97 «Дисциплінарного статуту Збройних сил України», зазначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Також, згідно зі ст. 98 статуту, під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Проте, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача з наказом про результати проведення службового розслідування та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а суд першої інстанції не вжив усіх, визначених законом, заходів та не встановив усі фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення зазначеного питання на стадії відкриття провадження у справі, у зв`язку з чим дійшов передчасних висновків про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу через пропущення останнім строку звернення до суду.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про порушення позивачем строку, визначеного положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України, звернення до суду за захистом порушеного права, з урахуванням тієї обставини, що про порушення прав в спірних правовідносинах, а саме про підстави накладення дисциплінарної відповідальності, позивачу стало відомо, зокрема, після отримання копії наказу за результатами проведення службового розслідування.

З урахуванням вказаного вище, колегія суддів дійшла висновку, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Щодо вимог апеляційної скарги про задоволення позовних вимог, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції. Тому підстави для розгляду справи по суті відсутні.

Відповідно до ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також судом першої інстанції під час постановлення ухвали від 07.12.2023 порушено норми процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Сумського окружного адміністративного суду від 07.12.2023 скасуванню, а справа №480/12208/23 направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2023 року по справі № 480/12208/23 - скасувати.

Справу № 480/12208/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк