Справа № 120/14076/23
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/14076/23

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

05 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Матохнюка Д.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №919 від 05.07.2023р.;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ з 27.06.2023 та здійснити виплату пенсії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 позов задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

27.06.2023 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до вимог Закону України "Про державну службу".

За принципом екстериторіальності заяву позивача було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві та прийнято рішення № 19 від 05.07.2023 року, яким відмовлено в переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку із тим, що її стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державної служби станом на день набрання чинності Законом №889-VІІІ 01.05.2016 складає 7 років 03 місяці (з 02.01.2009 - прийняття присяги державного службовця по 01.05.2016).

Вважаючи протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у переведенні з пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Так, до 01 травня 2016 року суспільні відносини, що охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу регулювались Законом України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ (далі - Закон №3723-ХІІ).

З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 (далі - Закон № 889-VIII), в Прикінцевих та перехідних положеннях якого закріплено, що Закон України №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII, втратив чинність.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII визначено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою в постанові від 13 лютого 2019 року за результатами апеляційного перегляду рішення Верховного Суду 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 (Пз/9901/23/18).

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо наявності підстав для зарахування до спеціального стажу, що дає право на пенсію за віком держслужбовцям, трудовий стаж позивача за період з 22.09.1998 по 31.12.2008, судова колегія виходить з наступного.

Так, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач:

- з 22.09.1998р по 31.12.2008р працювала провідним спеціалістом Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів у Вінницькій області;

- з 02.01.2009р. по 31.12.2009р працювала головним спеціалістом сектору з організації державного контролю якості лікарських засобів Вінницької обласної державної інспекції з контролю якості лікарських засобів. 02.01.2009 прийняла присягу державного службовця;

- з 01.01.2010р. по 04.08.2010р працювала заступником начальника відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів та медичної продукції Вінницької обласної державної інспекції з контролю якості лікарських засобів;

- з 05.08.2010р. по 04.12.2011р працювала заступником начальника відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів та медичної продукції Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів в Вінницькій області;

- з 05.12.2011р. по 03.01.2016р працювала головним спеціалістом відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів та медичної продукції Державної служби з лікарських засобів у Вінницькій області;

- з 04.01.2016р. по 11.09.2016р працювала головним спеціалістом сектору державного контролю у сфері обігу лікарських засобів та медичної продукції Державної служби з лікарських засобів у Вінницькій області;

- з 12.09.2016р. по 09.06.2023р працювала головним спеціалістом відділу державного контролю у сфері обігу лікарських засобів, медичної продукції обігу наркотичних речовин, психотропних речовин та прекурсорів Державної служби з лікарських засобів та контролю за наркотиками у Вінницькій області.

Так, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до моменту вступу в дію Закону № 889-VII) здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283).

Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 зазначеної постанови встановлено, що обчислений відповідно до цього Порядку № 283 стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Що стосується періоду роботи позивача з 22.09.1998р по 31.12.2008р провідним спеціалістом Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів у Вінницькій області, то суд зазначає наступне.

До спірних правовідносин слід застосовувати Постанову Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (далі - Порядок №283). Порядком №283 визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Так, відповідно до пункту 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

- на посадах керівних працівників і спеціалістів Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров`я та державних інспекцій з контролю якості лікарських засобів в областях, містах Києві та Севастополі з дня набрання чинності Законом України "Про лікарські засоби" (123/96-ВР) (з 17 травня 1996 року);

- на посадах керівних працівників і спеціалістів Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів Міністерства охорони здоров`я та державних інспекцій з контролю якості лікарських засобів в Автономній республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі з дня набрання чинності Законом України "Про лікарські засоби" ( 123/96-ВР ) (з 7 травня 1996 р.).

Пунктом 3 Порядку №283 передбачено, що до стажу державної служби включається також час на посадах службовців в органах, зазначених у пункті 2 цього Порядку і додатку до нього, якщо при просуванні по службі вони зайняли посади державних службовців.

Як слідує із записів трудової книжки позивача суд дійшов висновку, що робота/служба на посадах керівних працівників і спеціалістів Державної інспекції з контролю якості лікарських засобів зараховувалась до стажу державної служби відповідно до приписів Порядку №283, спірний період роботи/служби позивача з 29.09.1998 по 31.12.2008 в Державній інспекції з контролю якості лікарських засобів у Вінницькій області підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Крім того, з 29.09.1998 по 09.06.2023 позивач займала різні посади в Державній інспекції з контролю якості лікарських засобів (з подальшими перейменуваннями та реорганізаціями) та їй присвоювались відповідні ранги державного службовця, що також підтверджується матеріалами справи.

Відтак, як вірно встановлено судом першої інстанції, посади, за якими працювала позивач в Державній інспекції з контролю якості лікарських засобів у період з 29.09.1998 по 31.12.2008 віднесені до посад державної служби, що відповідає положенням Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283.

Таким чином, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на 01.05.2016 стаж державної служби позивача складає понад 10 років та, беручи до увагу ту обставину, що станом на 01.05.2016 позивач працювала на посадах державної служби, остання має право на пенсію за віком відповідно до вимог ЗУ "Про державну службу".

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у цій справі належним способом реалізації права позивача на призначення пенсії за віком відповідно до вимог вимог ЗУ "Про державну службу" є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, як органу, в якому позивач перебуває на обліку, перевести її на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 27.06.2023.

Таким чином, на підставі наведених доводів та норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення вимог позивача, однак вважає за необхідне змінити зобов`язальну частину резолютивної частини рішення.

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року змінити, виклавши його резолютивну частину наступним чином:

"Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 05.07.2023 О/р № 19 "Про відмову у перерахунку гр. ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ з 27.06.2023.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві".

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Матохнюк Д.Б.