Справа № 380/6161/24
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2024 рокусправа № 380/6161/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень.

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернулася до суду з позовом до Львівської митниці (79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901388/2 від 19.12.2023;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901394/2 від 21.12.2023;

-визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900168/2 від 04.03.2024.

Позовні вимоги позивач обґрунтував покликанням на те, що оскаржувані рішення митного органу прийнято з порушенням вимог законодавства, а саме, відповідач безпідставно не погодився із заявленою декларантом митною вартістю, визначеною за ціною договору (контракту), не врахував подані позивачем документи та незаконно прийняв оскаржені рішення. На думку позивача, ним було надано всі необхідні документи відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України, у поданих митних деклараціях митна вартість товару позивачем визначена за ціною договору (контракту), який імпортується та обрано основний метод визначення митної вартості товару.Тому, вважає, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою від 22.03.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

На адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки в процесі опрацювання наданих до митного оформлення документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім цього зазначає що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України. Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якому наголошує, що у відзиві на позовну заяву відповідач допускає вільне трактування ст.54 Митного кодексу України, а саме частково цитує положення п.2 ч.5 цієї статті, упускає основний момент, що митний орган наділений правом письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості лише у випадках, встановлених цим Кодексом. Як зазначено у позовній заяві та і не спростовується у відзиві відповідачем, декларантом було подано всі наявні документи, що визначає ч.2 статті 53 Митного кодексу України. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Аналіз наведених статей свідчить, що митниця у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначення декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою. При цьому у розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. При цьому вичерпний перелік таких підстав визначений Митним кодексом України. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є не підтвердженими, чому з поданих документів не можливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Зазначених вимог чинного законодавства України відповідачем не дотримано.

Суд встановив таке.

Позивач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП, позивач), та компанія Zhejiang Lingsha Technology Co., Ltd., Китай уклали Контракт № 3108/2023 купівлі-продажу від 01.09.2023, предметом якого є інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії Zhejiang Lingsha Technology Co., Ltd.

На виконання вимог Контракту №3108/2023 від 01.09.2023, згідно з рахунком-фактурою (Інвойс) №2302158 від 24.10.2023 покупець придбав у продавця товар, вартістю 27 960, 00 доларів США.

ФОП Барандій з ТОВ «Селеста Марін» укладено Договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022, відповідно до умов якого «Селеста Марін» є експедитором, в тому не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 .

Зазначене передбачено Договором на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №201123-1 від 20.11.2022, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Євро Форвардінг» .

Транспортні витрати, понесені ФОП ОСОБА_1 по Договору на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №201123-1 від 20.11.2022 з ТОВ «Селеста Марін» включені у заявлену митну вартість у відповідності до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару, 15.12.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA10U0 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, тов. № 1 - батут гімнастичний; тов. № 4 - захисна сітка зовнішня; тов. №7 - фурнітура, яка використовується у системах з`єднання каркасів батута.

Разом з митною декларацією №23UA10U0 позивач додав документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

-зовнішньоекономічний договір № 3108/2023 від 01.09.2023;

-пакувальний лист № 2302158 від 24.10.2023;

-рахунок-фактура № 2302158 від 24.10.2023;

-платіжний документ, що підтверджує вартість товару № NJBKLN98O7YHASX від 08.09.2023;

-договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022;

-рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2975 від 12.12.2023;

-рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2976 від 12.12.2023;

-документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 01-12/12/2023 від 12.12.2023;

-автотранспортна накладна б/н від 10.12.2023;

-коносамент №DDSFE23100161 від 24.10.2023;

-копія митної декларації країни відправлення №23PL322080NS6BVG25 від 05.05.2023;

-копія митної декларації країни відправлення № 16181678 від 20.10.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту:

«Відповідно до частин 3-4 статті 53 митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару».

На вимогу митниці декларантом позивача було подано: рахунок-фактура № 2302158 від 24.10.2023; платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLN98O7YHASX від 08.09.2023; рахунки-фактури про надання транспортно- експедиційних послуг від виконавця договору №2975 від 12.12.2023 та №2976 від 12.12.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 01-12/12/2023 від 12.12.2023; копія митної декларації країни відправлення №16181678 від 20.10.2023.

19.12.2023 від Львівської митниці надіслано повідомлення декларанту наступного змісту: «У Львівській митниці відсутня інформація щодо вартості ідентичних товарів (метод 2а, ст. 59 МКУ) та подібних товарів (метод 26, ст. 60 МКУ), також відсутня вартісна основа для розрахунку митної вартості за методом 2в (ст. 62 МКУ) та методом 2г (ст. 63 МКУ). Рівень митної вартості товару № 1 методом 2ґ (ст. 64 МКУ) буде становити 3,77 дол. США/кг., товару N°4 методом 2ґ (ст. 64 МКУ) - 4,5977дол. США/кг та товару № 7 методом 2ґ (ст. 64 МКУ) - 4,0799 дол. США/кг».

Однак, 19.12.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901388/2 в графі 33 якого було вказано:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причиш-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

Згідно поданих декларантом до митного оформлення рахунку-фактури №°2975 від12.12.2023, довідки про вартість транспортування №01-12/12/2023 від 12.12.2023 та договору транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022, перевізником/експедитором виступає ТОВ «Селеста Марін», однак у гр. 16 та гр. 23 CMR №б/н від 10.12.2023, наявні штампи перевізника ТзОВ «Софістар Фрейд Форвардінг Компані». Будь-які документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ «Софістар Фрейд Форвардінг Компані» відсутні.

Для підтвердження оплати за товари декларантом надано банківський платіжний документ від 08.09.2023. Слід зазначити, що платіж проведено з посиланням на проформу-інвойс №2302158 без дати, яка до митного оформлення декларантом не надана;

Відповідно до п. 2.4.2 наданого до митного оформлення договору транспортного експедирування №°201123-1 від 20.11.2022. Клієнт надає Експедитору заявку на надання транспортно-експедиційних послуг не менше ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження. Заявка до митного оформлення декларантом не надавалась.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надіслано зовнішньоекономічний контракт. Документи, подані на вимогу митного органу не усувають вищезазначені невідповідності. Інших документів на вимогу митного органу не надано.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові зна чення митної вартості, визна ченої за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 M4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД NHJA100440/2023/498678 від 02.11.2023, МД № UA205050/2023/54738 від 10.08.2023 та МД № UA500110/2023/5619 від 09.11.2023. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/004327.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 19.12.2023 №UA209000/2023/901388/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA52U0 та 20.12.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

За даною митною декларацією ТОВ сплачено 740964,08грн. податків (інформація відображена у графі В даної митної декларації).

Як наслідок, різниця між сумою митних платежів, що повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, становить 366849,98грн.

У зв`язку з незгодою із прийнятим Рішенням про коригування митної вартості №UA209000/2023/901388/2 від 19.12.2023 позивачем в порядку статті 55 Митного кодексу України була подана Заява №1 від 08.02.2024, до якої задля скасування оскаржуваного рішення про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування.

До Заяви №1 від 08.02.2024 було подано: копію Договору про транспортно-експедиційні послуги №05-05-1/22 від 05.05.2022 р.; копію Акту виконаних робіт № 2975 від 27.12.2023; копію Акту виконаних робіт № 2976 від 06.01.2024; копію рахунку-проформи №2302158 від 31.08.2023.

У вказаній Заяві №1 від 08.02.2024 позивачем спростовувались усі зауваження, які були наведені у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів та долучались додаткові документи, зокрема було роз`яснено щодо наступних зауважень.

Відповіді на заяву №1 від 08.02.2024 у порядку ст. 55 МК України Львівська митниця не надала.

Крім того, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та компанія ANJI OUKE HOME SUPPLIES Co., Ltd., Китай уклали Контракт №2408/2023 купівлі-продажу від 24.08.2023, предметом якого є інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії ANJI OUKE HOME SUPPLIES Co., Ltd.

На виконання вимог Контракту №2408/2023 від 24.08.2023, згідно з рахунком-фактурою (Інвойс) №ОК20230822 від 24.10.2023 покупець придбав у продавця товар, вартістю 21652, 30 доларів США.

Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару, 20.12.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA00U6 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. № 1 - меблі для сидіння, які обертаються).

Одночасно, позивач до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA00U6 нада такі документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

-зовнішньоекономічний договір № 2408/2023 від 24.08.2023;

-рахунок-фактура № ОК20230822 від 24.10.2023;

-пакувальний лист № ОК20230822 від 24.10.2023;

-договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023;

-рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №10078 від 12.12.2023;

-документ, що підтверджує вартість перевезення товару №ЄФ000013566 від 05.12.2023;

-автотранспортна накладна №0752 від 07.12.2023;

-коносамент №ZH231000292 від 24.10.2023;

-копія декларації країни відправлення № 16172190 від 20.10.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту:

«Відповідно до частин 3-4 статті 53 митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару».

На вимогу митниці декларантом позивача було подано: рахунок-фактура №ОК20230822 від 24.10.2023; рахунок-фактура перевізника №10078 від 12.12.2023; декларація країни відправлення №16172190 від 19.12.2023.

Однак, 21.12.2023 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901394/2 в графі 33 якого було вказано:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

-у гр. 16 та гр. 23 CMR №0752 від 07.12.2023 р., наявні штампи перевізника ТзОВ «ТК Sarmat», натомість рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від12.12.2023 виставлений ТзОВ «Євро Форвардінг», довідка про транспортно- експедиційні витрати №ЄФ000013566 від 05.12.2023 р., також виписана ТзОВ «Євро Форвардінг». Будь-які документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ «ТК Sarmat» відсутні;

-у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 міститься посилання на договір №ГВ290023-2 від 29.11.2023, однак даний договір декларантом до митного оформлення не надано;

-у гр. З CMR №0752 від 07.12.2023, зазначено, що пунктом розвантаження є м. Броди, однак у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 кінцевим пунктом маршруту (пунктомрозвантаження) є м. Львів;

-у п. 3.1 зовнішньоекономічного Контракту №2408/2023 від 24.08.2023 зазначено, що товар постачається на умовах 100% передоплати та/або післяоплати в термін 90 днів, однак уточнення щодо термінів оплати у Контракті чи товаросупровідних документах відсутні. Будь-які платіжні документи, що засвідчують факт оплати по даній поставці декларантом до митного оформлення не надано.

Отже, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь- які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.

Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові зна чення митної вартості, визна ченої за основним методом.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару. На вимогу декларантом додаткові документи не надавались.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові зна чення митної вартості, визна ченої за основним методом.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року M4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар N°1 МД MUA209170/2023/97577 від 24.11.2023 р, рівень митної вартості становить 4,01 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2023/004373.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 21.12.2023 №UA209000/2023/901394/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №23UA05U3 та 21.12.2023 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

За даною митною декларацією ТОВ сплачено 229269,23грн. податків (інформація відображена у графі В даної митної декларації).

Також, ФОП ОСОБА_1 та компанія Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd., Китай уклали Контракт № 1311/2023 купівлі-продажу від 13.11.2023, предметом якого є інвентар для спорту та фізкультури, виробництво компанії Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd.

На виконання вимог Контракту №1311/2023 від 13.11.2023, згідно з рахунком-фактурою (Інвойс) № TZ-ZL20231113 від 13.11.2023 покупець придбав у продавця товар, вартістю 31102, 002 доларів США.

Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 04.03.2024 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №24UA57U6 відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, зокрема на які прийняті оскаржувані рішення (тов. № 1 - збірні будівельні конструкції, а саме: теплиці; тов. № 2 - коробка паперова).

Одночасно, позивач до митного контролю, разом з митною декларацією №24UA57U6 в якості підстави для застосування основного методу надав документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації:

-зовнішньоекономічний договір №1311/2023 від 13.11.2023;

-рахунок-проформа № TZ-ZL20231113 від 13.11.2023;

-рахунок-фактура № TZ-ZL20231113 від 13.11.2023;

-банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLNBEO8AAYQ3 від 14.11.2023;

-банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару №NJBKLO1OO8NDVRP від 24.01.2024;

-договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023;

-рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 2049 від 14.02.2024;

-коносамент №ZH231200340 від 28.12.2023;

-автотранспортна накладна б/н від 13.02.2023;

-копія декларації країни відправлення №24PL322080NS6GSLZ4 від 13.02.2024;

-копія декларації країни відправлення №15236188 від 25.12.2023.

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення від митниці декларанту наступного змісту:

«Відповідно до частин 3-4 статті 53 митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару».

На вимогу митниці декларантом позивача було подано: рахунок-фактура № TZ- ZL20231113 від 13.11.2023, рахунок-проформа № НОМЕР_2 від 13.11.2023; валютні платіжки від 14.11.2023 та від 24.01.2024, рахунок на перевезення № 2049 від 14.02.2024, Контракт №1311/2023 від 13.11.2023, експортна декларація країни відправлення від 25.12.2023.

Однак, 04.03.2024 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900168/2 в графі 33 якого було вказано:

«Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена; Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах.

За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

Відповідно до п. 1.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 29.11.2023 №ГВ290023-2 передбачена Заявка на перевезення, яка до митного оформлення не подана;

Відповідно до п. 4.1.3 даного договору при перевезенні вантажу морським та автомобільним транспортом передбачені платежі за такі перевезення протягом трьох банківських днів з моменту виставлення Експедитором рахунку (14.02.2024 р.). До митного оформлення таких платіжних документів не подано.

До митного оформлення не подано договорів з безпосередніми виконавцями послуг морського та автомобільного перевезення.

До митного оформлення подано рахунок на перевезення від 14.02.2024 №2049, який виставлений до завершення перевезення товару на митну територію України (пропуск вантажу 01.03.2024). Таким чином на момент виставлення відповідного рахунку перевізнику не були відомі понесені витрати на перевезення вантажу;

У гр. «країна призначення» митної декларації експорту від 25.12.2023 №15236188 вказано POLAND, що суперечить умовам даної зовнішнь оекономічної операції;

Відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь- які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості.

Отже, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові зна чення митної вартості, визна ченої за основним методом.

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України декларанту надіслано вимогу про надання додаткових документів для підтвердження числового значення заявленої митної вартості, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сила чено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявлені ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надіслано: відповідь на вимогу.

Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові зна чення митної вартості, визна ченої за основним методом. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні товари. Застосовано метод 26 (ст.60 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VIрозділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала: товар №1 МД №°UA209170/2024/14769 від 20.02.2024, товар 2№ UA209170/2024/12602 від 12.02.2024. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось».

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2024/000780.

Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 04.03.2024 №UA209000/2024/900168/2.

На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №24UA80U2 та 05.03.2024 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

За даною митною декларацією ТОВ сплачено податків у сумі 421 290, 36 гривень (інформація відображена у графі В даної митної декларації).

Як наслідок різниця між сумою митних платежів, що повинен був сплатити при оподаткуванні товару та сплатив, внаслідок прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, становить 75791,00грн.

Не погоджуючись з рішеннями відповідача щодо коригування митної вартості, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Митний Кодекс України (далі - МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в У країні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територіюУкраїни, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина 1 статті 248 МК України).

Частиною1 статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини 6 статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієїстатті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини 5, 7 статті 58 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно з частиною 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 5 статті 53 містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 3 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 1статті 55 МК України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною 2 статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина 4, 5 статті 55 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною 2 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3 статті 57 МК України). Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4 статті 57 МК України).

Частиною 8 статті 57 МК України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Частиною 2 статті 64 МК України визначено, що митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Як зазначено в частині 4 статті 64 МК України у разі якщо ця стаття застосовується органом доходів і зборів, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

Відповідно до частини 7 статті 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарнихднів з дня випуску товарів.

Згідно з частиною 2 статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною 3 статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини 7 цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. При вирішенні цього спору суд враховує такі висновки Верховного Суду:

- «…органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів», постанова від 18.12.2018 у справі № 821/110/18;

-«…витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України […] Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатнімичи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації», постанова від 17.07.2019 у справі № 809/872/17;

- «… у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не булла відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом», постанова від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15;

- «… у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів», постанова від 05.03.2019 у справі № 815/143/174;

- «… в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України № 598 від 24 травня 2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства», постанова від 21.12.2018 у справі № 815/1670/17. В цій постанові Верховний Суд зазначив, що відсутність в рішеннях обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості є самостійною підставою для їхскасування.

Отже, посадова особа митного органу для прийняття рішення про витребування в декларанта додаткових документів (з метою підтвердження заявленої митної вартості) зобов`язана встановити та чітко викласти обставини, що свідчать про: обґрунтованість сумніву щодо вказаної декларантом митної вартості; причини, що унеможливлюють перевірку заявленої митної вартості на підставі наданих декларантом документів.

Основним способом реалізації повноважень митного органу в цій ситуації є процедура консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов:

1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України;

2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості;

3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору);

4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Надаючи оцінку аргументам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митними деклараціями документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначенимчастиноюдругою статті 53 МК України.

У Рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2023/901388/2 від 19.12.2023 як підставу прийняття такого рішення, посадова особа митного органу зазначила таке:

Згідно з поданих декларантом до митного оформлення рахунку-фактури №2975 від12.12.2023, довідки про вартість транспортування №01-12/12/2023 від 12.12.2023 та договору транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022 перевізником/експедитором виступає ТОВ «Селеста Марій», однак у гр. 16 та гр. 23 CMR №б/н від 10.12.2023, наявні штампи перевізника ТзОВ «Софістар Фрейд Форвардінг Компані». Будь-які документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ «Софістар Фрейд Форвардінг Компані» відсутні.

Стосовно твердження відповідача про те, що у графі 16 та 23 CMR перевізником зазначено ТзОВ «Софістар Фрейд Форвардінг Компані», хоча довідка про вартість послуг по транспортуванню вантажу №01-12/12/2023 від 12.12.2023 та рахунок на оплату транспортних послуг №2975 від 12.12.2023 р. виписані ТОВ «Селеста Марій» та документи, що визначають договірні відносини з TOV «VIAT-TRANS» відсутні, то суд зазначає таке.

Позивачем з ТОВ «Селеста Марій» укладено Договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022.

Вказаний договір подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно-експедиторських послуг.

Відповідно ТОВ «Селеста Марін» є експедитором, а не перевізником, і не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 . Це і передбачено Договором на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №201123-1 від 20.11.2022.

Таким чином всі транспортні витрати, які поніс ФОП ОСОБА_1 по Договору на організацію транспортно-експедиторського обслуговування №201123-1 від 20.11.2022 з ТОВ «Селеста Марін» включені у заявлену митну вартість у відповідності до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

У постанові Касаційного адміністративного суду від 20.06.2023 року у справі №380/1221/2020 зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договором перевезення.

Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Більше того, товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні приписів ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином інформація, зазначена у CMR, не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, як наслідок не може бути підставою для коригування митної вартості.

Позивачем до Заяви №1 у порядку ст. 55 МК України було надано: Договір про транспортно-експедиційні послуги №05-05-1/22 від 05.05.2022, де Замовником виступає ТОВ «Селеста Марін», а виконавцем ТОВ «СОФІСТАР ФФК»; Акти виконаних робіт № 2975 від 27.12.2023 та № 2976 від 06.01.2024.

У постанові Верховного Суду від 07.12.2022 у справі № 200/6156/20-а наведено такий правовий висновок: «Принцип змагальності сторін є одним із найбільш вагомих принципів в адміністративному судочинстві. Зазначений принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

У даній справі вказано, що суд не може обмежити право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавались ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків органу державної фіскальної служби та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. Разом з тим, судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено, що доводи позивача щодо визначення вартості знецінених запасів ґрунтуються лише на припущеннях його представника без надання належних та допустимих доказів».

Щодо аргументів відповідача, що для підтвердження оплати за товари декларантом надано банківський платіжний документ від 08.09.2023, однак платіж проведено з посиланням на проформу-інвойс №2302158 без дати, яка до митного оформлення декларантом не надана, то суд зазначає таке.

Банківський платіжний документ №NJBKLN98O7YHASX від 08.09.2023 на суму 27960,00 доларів США підтверджує оплату товару за інвойсом № 2302158 від 24.10.2023, в якому зазначена сума - 27960,00 Доларів США.

Вказаний банківський документ містить посилання на зовнішньоекономічний контракт № 3108/2023 від 01.09.2023, дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення.

Враховуючи викладене, банківські платіжні документи №NJBKLN98О7YHASX від 08.09.2023 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому підтверджуючим документом, що посвідчує здійснену оплату за товар, що поставляється.

Що стосується рахунку-проформи, то за своєю суттю він є попереднім інвойсом та існує для узгодження ціни, обсягу поставки, тощо і тільки після його затвердження складається комерційний інвойс.

Комерційний інвойс №2302158 від 24.10.2023 був поданий до митного оформлення, а тому всі витрати на товар, які були понесені ФОП ОСОБА_1 за Контрактом № 3108/2023 від 01.09.2023, включені у заявлену митну вартість. Отже, подані декларантом документи підтверджують заявлену митну вартість товару.

Позивачем до Заяви № 1 у порядку ст. 55 МК України було долучено: рахунок-проформу №2302158 від 31.08.2023.

Відповідно до п. 2.4.2 наданого до митного оформлення договору транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022 Клієнт надає Експедитору заявку на надання транспортно-експедиційних послуг не менше ніж за 5 робочих днів до заявленої дати готовності вантажу до відвантаження. Заявка до митного оформлення декларантом не надавалась.

Заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору.

Згідно з ч.5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Аналогічний висновок щодо вимагання від імпортерів надання заявки на перевезення викладено Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17 (...) серед документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує Факт надання транспортних послуг чи їх вартість», тому вимога про її надання є безпідставною(…).

В обґрунтування заявлених транспортних витрат декларантом до митного контролю було подано договір транспортного експедирування №201123-1 від 20.11.2022, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору №2975 від 12.12.2023 та №2976 від 12.12.2023 , документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка до договору транспортного експедирування) №01-12/12/2023 від 12.12.2023; автотранспортна накладну, коносамент та копію митної декларації країни відправлення

Таким чином, декларантом було надано весь пакет товаросупровідних документів, які підтверджують транспортні витрати, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

У Рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2023/901394/2 від 21.12.2023 як підставу прийняття такого рішення, посадова особа митного органу зазначила таке:

У гр. 16 та гр. 23 CMR №°0752 від 07.12.2023 p., наявні штампи перевізника ТзОВ «ТК Sarmat», натомість рахунок на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 виставлений ТзОВ «Євро Форвардінг», довідка про транспортно- експедиційні витрати №ЄФ000013566 від 05.12.2023, також виписана ТзОВ «Євро Форвардінг». Будь-які документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ «ТК Sarmat» відсутні.

Щодо аргументів відповідача про те, що у графі 16 та 23 CMR перевізником зазначено ТзОВ «ТК Sarmat», хоча довідка про вартість послуг по транспортуванню вантажу №ЄФ000013566 від 05.12.2023 та рахунок на оплату транспортних послуг №10078 від 12.12.2023 виписані ТзОВ «Євро Форвардінг» та документи, що визначають договірні відносини з ТзОВ «ТК Sarmat» відсутні, то суд зазначає таке.

Суд встановив, що позивачем з ТзОВ «Євро Форвардінг» укладено Договір про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023. Вказаний договір подавався до митного контролю і предметом його є надання позивачу транспортно-експедиторських послуг.

Відповідно ТзОВ «Євро Форвардінг» є експедитором, а не перевізником. І не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 . Це і передбачено Договором про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023.

Таким чином, всі транспортні витрати, які поніс ФОП ОСОБА_2 по Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023 з ТзОВ «Євро Форвардінг» включені у заявлену митну вартість у відповідності до п. 5 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України.

До цього суд бере до уваги висновок , викладений у постанові Касаційного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №380/1221/2020 зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення.

Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Крім того, товарно-транспортна накладна (CMR), як вже зазначав суд, у розумінні приписів ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином інформація, зазначена у CMR, не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, як наслідок не може бути підставою для коригування митної вартості.

Згідно з долученим до матеріалів справи Договором транспортної експедиції № 02012 від 02.01.2023 ТОВ «Євро Форвардінг» виступає Експедитором-Замовником, а ФОП ОСОБА_3 - Експедитором-Перевізником. Водночас для виконання своїх зобов`язань ФОП ОСОБА_3 уклав Договір транспортної експедиції №В0060223Ч від 06.02.2023 з ТОВ «ТК «САРМАТ», де ТОВ «ТК «САРМАТ» виступає перевізником.

Щодо твердження відповідача на те, що у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 міститься посилання на договір №ГВ290023-2 від 29.11.2023, однак даний договір декларантом до митного оформлення не надано, то суд зазначає таке.

У графі 44 митної декларації №23UA05U3 від 21.12.2023 зазначено код « 4301», під якими міститься документ - Договір про перевезення №ГВ290023-2 від 29.11.2023З, також цей документ зазначений і у Картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також і у Рішенні про коригування митної вартості товарів.

Позначка «d» біля коду у графі 44 митної декларації (згідно Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 №651, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684) означає, що вказаний документ наявний у декларанта, однак на вимогу, митний орган має право витребувати ці документи.

Як видно з матеріалів спарви, такої вимогивідповідач не ставив.

Щодо аргументів відповідача, що у гр. 3 CMR №0752 від 07.12.2023, зазначено, що пунктом розвантаження є м. Броди, однак у рахунку на оплату транспортно-експедиційних послуг №10078 від 12.12.2023 кінцевим пунктом маршруту (пунктомрозвантаження) є м. Львів, то суд зазначає таке.

Відповідно до п.3 ч.11 ст.58 МК України, витрати на транспортування товару після його ввезення не включаються до митної вартостіза умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена за оцінювані товари, які документально підтверджено та які піддаються обчисленню.

Оскільки вартість послуг на транспортування товару після ввезення на митну територію України не підлягає включенню до митної вартості, то розбіжності щодо кінцевого пункту розвантаження на території України не можуть вплинути на рівень митної вартості оцінюваного товару та не могли бути підставою для коригування митної вартості.

Щодо аргументів відповідача, що у п. 3.1 зовнішньоекономічного Контракту №2408/2023 від 24.08.2023 зазначено, що товар постачається на умовах 100% передоплати та/або післяоплати в термін 90 днів, однак уточнення щодо термінів оплати у Контракті чи товаросупровідних документах відсутні, а також, що будь-які платіжні документи, що засвідчують факт оплати по даній поставці декларантом до митного оформлення не надано, то суд зазначає таке.

Вказане зауваження митного органу жодним чином не впливає на числові значення митної вартості товарів, оскільки незрозумілим є яким чином, на думку митниці, відправка товару не у встановлений строк може вплинути на узгоджену вартість.

Пунктом 7 зовнішньоекономічного контракту визначено, що у випадку порушення термінів оплати, Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі 0,1 % від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, не дотримання строку поставки за відсутності форс-мажору давало б право продавцю звертатись із вимогою про стягнення штрафу, однак як вказано вже вище жодного порушення покупцем допущено не було.

Суд зазначає, що безпідставність позиції митниці про розбіжність в строках оплати, як підстава невизнання заявленої митної вартості неодноразово встановлювалась Верховним Судом. Так, зокрема, у Постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19 зазначено: «у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв 'язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості».

Дотримання чи недотримання строків постачання товару взагалі не є обставиною, що впливає на його митну вартість.

Така позиція ґрунтується на висновках Верховного Суду, що містяться у постанові від 20.08.2020 по справі №808/1873/18, згідно з якою: «Суд погоджується з доводом судів попередніх інстанцій, що порушення строків відправлення товару не є обставиною, що будь-яким чином може вплинути на митну вартість товару».

Таким чином, терміни оплати не впливають на числові значення митної вартості товару.

Щодо покликання відповідача на те, що відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Крім того, пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь- які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, то суд зазначає таке.

Разом з тим, суд зазначає, що продавець ANJI OUKE HOME SUPPLIES Co., Ltd. для Покупця ФОП ОСОБА_1 не заявляв про надання знижки.

Поданий до митного оформлення зовнішньоекономічний договір № 2408/2023 від 24.08.2023 не містить жодного пункту, який стосувався б надання знижок. В Рахунку-фактурі №ОК20230822 від 24.10.2023 також про знижки не зазначено.

У Рішенні про коригування митної вартості №UA209000/2024/900168/2 від 04.03.2024 як підставу прийняття такого рішення, посадова особа митного органу зазначила таке:

Відповідно до п. 1.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 29.11.2023 ДГВ290023-2 передбачена Заявка на перевезення, яка до митного оформлення не надана.

Заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Також варто зазначити, що на законодавчому рівні відсутнє визначення складових (реквізитів) заявки до договору.

Такий висновок щодо вимагання від імпортерів надання заявки на перевезення викладено Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17, а саме, що (…) серед документів, перелічених у ч. 2 ст. 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість», тому вимога про її надання є безпідставною (…).

Обґрунтовуючи заявлені транспортні витрати, позивач до митного контролю подав Договір про транспортно-експедиторське обслуговування № ГВ290023-2 від 29.11.2023, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 2049 від 14.02.2024, автотранспортна накладну, коносамент та копію митної декларації країни відправлення.

Таким чином, декларантом було надано весь пакет товаросупровідних документів, які підтверджують транспортні витрати, відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».

Щодо паргументів відповідача, що відповідно до п. 4.1.3 цього договору при перевезенні вантажу морським та автомобільним транспортом передбачені платежі за такі перевезення протягом трьох банківських днів з моменту виставлення Експедитором рахунку (14.02.2024), проте до митного оформлення таких платіжних документів не подано, то суд зазначає таке.

На час митного оформлення товару позивачем не було проведено оплати за транспортно-експедиційні послуги, відтак до позовної заяви долучено банківський платіжний документ б/н від 06.03.2024 про оплату рахунку №2049 від 14.02.2024 до Договору про транспортно-експедиторське обслуговування № ГВ290023-2 від 29.11.2023.

Щодо аргументів відповідача, що до митного оформлення не подано договорів з безпосередніми виконавцями послуг морського та автомобільного перевезення, то суд зазначає таке.

Декларантом позивача до митного оформлення товарів за митною декларацією №24UA57U6 від 04.03.2024 було надано Договір про транспортно-експедиторське обслуговування № ГВ290023-2 від 29.11.2023 та рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № 2049 від 14.02.2024 (про що зазначено у гр. 44 вказаної декларації).

Предметом вказаного Договору є таке «... Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надати інші транспортно-експедиторські послуги Клієнту за згодою Сторін».

Відповідно експедитором ТОВ «Євро Форвардінг» було виставлено рахунок на оплату № 2049 від 14.02.2024 згідно з яким передбачено надання таких послуг для ФОП ОСОБА_1 : морське перевезення вантажу за межами державного кордону України, транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України та інші транспортні послуги, які детально описані у вказаному рахунку.

Таким чином, суд зазначає, що договір про транспортно-експедиторське обслуговування № ГВ290023-2 від 29.11.2023 покриває витрати як морського, так і автомобільного перевезення.

Щодо аргументів відповідача, що до митного оформлення подано рахунок на перевезення від 14.02.2024 №2049, який виставлений до завершення перевезення товару на митну територію України (пропуск вантажу 01.03.2024), таким чином на момент виставлення відповідного рахунку перевізнику не були відомі понесені витрати на перевезення вантажу, то суд зазначає таке.

Відповідно до п. 4.1.3 Договору про транспортно-експедиторське обслуговування №ГВ290023-2 від 29.11.2023 р.: «А) при перевезенні вантажу морським сполученням в режимі імпорт платежі за послуги з перевезення вантажу та супутні витрати, пов`язані з таким перевезенням (навантаження та/або розвантаження вантажу, агентські, портові збори і т.п.), протягом трьох (3) банківських днів з моменту виставлення Експедитором рахунку, але до вивозу вантажу з порту».

Чинним законодавством не визначено обов`язку виставляти рахунок лише після вирахування понесених витрат. Отже, перевізник, прийнявши товар до перевезення, тобто фактично розпочавши перевезення, передбачаючи які витрати він понесе, зважаючи на обсяг перевезення, потенційні витрати та прибутки, формує рахунок, який подає замовнику.

13.02.2024 відбувся вивіз вантажу з порту, відповідно 13.02.2024 було оформлено декларацію типу ТІ №24PL322080NS6GSLZ4, а також автотранспортну накладну. 14.02.2024 ТОВ «Євро Форвардінг» виставило ФОП ОСОБА_1 рахунок на оплату послуг №2049 від 14.02.2024.

З огляду на зазнчене, видно, що експедитор урахував усі витрати на перевезення вантажу.

Щодо аргументів відповідача, що у графі «країна призначення» митної декларації експорту від 25.12.2023 №15236188 вказано POLAND, що суперечить умовам даної зовнішньоекономічної операції, то суд зазначає таке.

Виробником, постачальником товару за контрактом № 1311/2023 від 13.11.2023 є компанія Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd. При заповненні експортної китайської декларації № 15236188 від 25.12.2023 китайським митним брокером було допущено помилку у графі «Торговельна країна», зокрема, зазначено «РОБ» (Польща). Відтак, правильна торговельна країна - «UKR» (Україна). Підтвердженням того, що фактично вантаж продавався українському суб`єкту є те, що у графі «Іноземний вантажоодержувач» експортної декларації вказана українська фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Жодні інші зовнішньоекономічні договори між ФОП ОСОБА_1 та компанією Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd по вказаній поставці (інвойс № TZ-ZL20231113 від 13.11.2023 року) відсутні.

Щодо посилання відповідача на те, що відповідно до пункту другого статті VII ГАТТ оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару; під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, а також пунктом 2 Приміток та додаткових положень до ГАТТ встановлено, що сумісним із статтею VII були припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь- які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості, а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни, відсутня можливість упевнитись, що заявлена декларантом митна вартість товару ґрунтується на дійсній вартості, то суд зазначає таке.

Продавець Taizhou Sunshine Garden Products Co., Ltd. для Покупця ФОП ОСОБА_1 не заявляв про надання знижки.

Поданий до митного оформлення Зовнішньоекономічний договір № 1311/2023 від 13.11.2023 не містить жодного пункту, який стосувався б надання знижок. У Рахунку-фактурі № TZ-ZL20231113 від 13.11.2023 року також про знижки не зазначено.

Як видно з долучених до матеріалів справи доказів, відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими, в розумінні хоча б одної із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Отже, відповідач витребував абсолютно усі можливі документи, визначені ч.3 ст.53 Митного кодексу України та не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржувані рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів

Оцінюючи надані декларантом до митного оформлення документи та додаткові пояснення (на вимогу митниці в процесі митних консультацій) на підтвердження заявленої митної вартості товару суд дійшов висновку, що такі документи є достатніми для підтвердження заявленої позивачем митної вартості декларованого товару за основним методом.

Також оцінюючи рішення про коригування митної вартості товару в частині, що стосується визначення митної вартості товару за резервним методом, суд ураховує, що письмове рішення митниці про коригування заявленої митної вартості товарів відповідно до закону має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

В оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів:

- відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування методів 2а, 2б, 2в, 2г;

- застосування резервного методу та визначення митної вартості імпортованого товару обґрунтовано митницею використанням інформації з баз даних ЄАІС Держмитслужби та зазначенням номеру та дати митних декларацій для товару.

В графі 33 оскаржених рішень про коригування митної вартості вказані номер та дата митних декларацій, що слугували джерелом інформації для прийняття рішення про коригування митної вартості. При цьому відповідач не пояснив аргументацію обрання саме цих декларацій в якості джерела інформації для визначення митної вартості, а не будь-яких інших. Суд констатує, що митний орган не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номера та дати митної декларації, яка з неочевидних суду причин була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про свавільність оскаржуваного рішення.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказані рішення обґрунтованими та мотивованими.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціна яких взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не наведено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.

При цьому суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за ціною договору.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.12.2020 в справі №804/4906/15.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару.

Суд наголошує на тому, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів.

Однак, попри формальну вказівку в оскаржуваних рішеннях про проведення таких консультацій, митним органом не надано належних доказів про проведення процедури консультацій з декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості товарів, а лише надіслано декларанту в електронному вигляді повідомлення-вимогу про надання додаткових документів, та в подальшому прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

З урахуваннями викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем подано до митного органу документи на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Враховуючи наведені мотиви, суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими, а відповідач не довів правомірності своїх рішень про коригування митної вартості товарів в частині визначення митної вартості імпортованого товару.

Отже, оскарженні рішення про коригування митної вартості не відповідають встановленим у частині другій статті 2 КАС України критеріям обґрунтованості та розсудливості, а тому підлягають скасуванню як протиправні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідач не довів суду правомірності оскаржуваних рішень, натомість, сукупністю зібраних у справі доказів підтверджується обгрунтованість позовних вимог.

На підставі вищенаведеного суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір за подання позову до суду в сумі 3182,26грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючисьст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901388/2 від 19.12.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/901394/2 від 21.12.2023.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/900168/2 від 04.03.2024.

Стягнути з Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1, код ЄДРПОУ 43971343) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 3182 (три тисячі сто вісімдесят два) грн.26 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п15.5 п.5 розділу VII Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.