Справа № 520/8795/24
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

03 червня 2024 року Справа № 520/8795/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Шаркової А.В.,

за участю:

представника позивача - Паркулаба А.В.,

представника відповідача - Псьоти Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (61005, Харківська обл., м. Харків, вул. Киргизька, 19, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (надалі за текстом - ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН», позивач) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 09.02.2024 №2, №2, №2.

Крім того, позивач просить суд стягнути з Головного управління ДПС у м. Києві на користь ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» судові витрати в сумі 74077,96 грн., в тому числі 24077,96 грн. судовий збір і 50000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головне управління ДПС у м. Києві на підставі наказу від 27.11.2023 №5920-п проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 07.03.2019 по 31.12.2022, валютного за період з 07.03.2019 по 31.12.2022, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період за період з 07.03.2019 по 31.12.2022 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Вважає, що контролюючим органом при проведенні перевірки невірно застосовано норми податкового законодавства; не враховано, що дані бухгалтерського обліку є достовірними, а господарські операції платника податків реальними і підтверджуються первинними документами; при накладенні штрафних санкцій не враховано мораторій на застосування штрафних санкцій відповідно до п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглянути і вирішити одноособовим складом суду в порядку загального позовного провадження.

Відповідач до канцелярії Харківського окружного адміністративного суду подав 30.04.2024, через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі. Зазначив, що відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень діяв в межах повноважень і в спосіб, передбачений законом. Вказав, що виявлені за результатами перевірки факти свідчать про нереальність проведення досліджених операцій з виробництва та реалізації товару і надання послуг, а лише їх документальне оформлення. Внаслідок чого на думку податкового органу позивачем безпідставно сформовано податковий кредит з ПДВ і занижено об`єкт оподаткування податком на прибуток внаслідок безпідставного віднесення до складу витрат видатків на нереальні господарські операції.

В судовому засіданні представники сторін підтримали заявлені правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом щодо обставин спірних правовідносин встановлено, що ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» є юридичною особою, пройшло передбачену законом процедуру державної реєстрації. Основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля тютюновими виробами.

Фахівцями Головного управлінням ДПС у м. Києві на підставі наказу від 27.11.2023 №5920-п проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 07.03.2019 по 31.12.2022, валютного за період з 07.03.2019 по 31.12.2022, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період за період з 07.03.2019 по 31.12.2022 та іншого законодавства за відповідний період.

Результати проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» оформлені актом від 16.01.2024 №2505/26-15-07-02-02-03/42873903, у висновках якого відображено наступні порушення:

- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, пп. 140.5.5-1 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, зі змінами та доповненнями, ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-ХVІ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення (стандарт) бухгалтерського обліку п. 6, п. 7 П(С)БО 16 «Витрати» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248, п. 4 П(С)БО 8 «Нематеріальний актив», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999 №242, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №750/4043, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 встановлено заниження податку на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 722509 грн., в т.ч. за 2022 рік на суму 722509 грн. та встановлено завищення від`ємного значення об`єкта оподаткування на загальну суму 2694294 грн., у тому числі за 2022 рік на суму 2694294 грн.;

- п. 44.1 ст. 44, п. 185.1 ст. 185, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ, зі змінами та доповненнями, у результаті чого заниження податку на додану вартість в період, що перевірявся на загальну суму 494710 грн., в тому числі: за січень 2021 року у сумі 101595 грн., за лютий 2021 року у сумі 68269 грн., за березень 2021 року у сумі 24513 грн, за квітень 2021 року у сумі 78333 грн.;

- пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, щодо несвоєчасної сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету за листопад 2019 року та грудень 2019 року у сумі 16200,00 грн.;

- пп. 176.2.«б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, із змінами та доповненнями, щодо несвоєчасного подання податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на корись фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за ІV квартал 2019 року, І-ІІ квартал 2020 року, І квартал 2022 року;

- пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168, пп. 1.6. п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, підприємством несвоєчасно сплачено (перераховано) утримані суми військового збору до бюджету за листопад 2019 року та грудень 2019 року у розмірі 1350,00 грн.;

- п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо несвоєчасної сплати єдиного соціального внеску за листопад 2019 року у сумі 5170,00 грн.;

- п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», щодо несвоєчасного подання звітності про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за червень 2020 року.

На підставі вказаних висновків акту перевірки від 16.01.2024 №2505/26-15-07-02-02-03/42873903, Головним управлінням ДПС у м. Києві прийняті оскаржувані податкові повідомлення - рішення:

від 09.02.2024 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на 618 388,00 грн.;

від 09.02.2024 №2, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2022 рік на 2 694 294,00 грн.;

від 09.02.2024 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання оподаткування податком на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на 903 136,00 грн.;

від 29.01.2024 №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з податку на доходи фізичних осіб на 4050,00 грн.;

від 29.01.2024 №5, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, пені з військового збору на 337,50 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій від 30.01.2024 №5.

Позивач оскаржив до суду частину з прийнятих за результатами перевірки податкових повідомлень-рішень, а саме:

від 09.02.2024 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ на 618388,00 грн.;

від 09.02.2024 №2, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток за 2022 рік на 2694294,00 грн.;

від 09.02.2024 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання оподаткування податком на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів, на 903136,00 грн..

Дослідивши акт перевірки, первинну документацію, подану разом з позовною заявою, суд встановив наступні фактичні обставини справи.

На прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень мали вплив господарські операції позивача з ТОВ «Промисловий дім «Завод Агродеталь» (), ТОВ «Глобал Партнер Шип» (), ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ТОВ «Косторія» (), ТОВ «Укр.Нафта» (), ТОВ «Інтер Мікс» (), ТОВ «Порфіра» ().

Відповідно до висновків податкового органу відображених в акті перевірки від 16.01.2024 №2505/26-15-07-02-02-03/42873903 - ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» не проявив розумної обережності при укладання договорів з ТОВ «Глобал Партнер Шип» (), ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ТОВ «Косторія» (), ТОВ «Укр.Нафта» (), ТОВ «Інтер Мікс» (), ТОВ «Порфіра» (), а також перевіркою не підтверджено реальність проведення господарських операцій ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» з контрагентами за період з 07.03.2019 по 31.12.2022, отже перевіркою встановлено документування зазначених операцій та відображення в бухгалтерському обліку без отримання результатів таких операцій у дійсності.

Дослідивши акт перевірки, долучені позивачем до матеріалів справи копії первинних документів, оформлених позивачем з вказаними контрагентами за перевіряємий період, судом встановлено наступне.

Між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Покупець) та ТОВ «Промисловий дім «Завод Агродеталь» (Продавець) 08.05.2020 укладено договір поставки №08/05/2020-1 за умовами якого Продавець зобов`язується виготовити, а Покупець - оплатити та прийняти Товар, зазначений в додатках: Додаткових угодах, видаткових накладних, рахунках-фактурах на кожну партію Товару, які є невід`ємною частиною, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити кожну партію Товару.

Відповідно до п. 1.2 вказаного договору, сума даного договору визначається згідно рахунків-фактур, наданих Покупцю Постачальником.

Сторонами договору Специфікацію №1 до договору поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 на стіл накопичувальний у кількості 1 шт., вартість 27300,00 грн., Специфікацію №2 до договору поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 на машину етикетувальну МАК-3, кількість 1 шт., вартість 405000,00 грн., Специфікацію №3 до договору поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 на верстат термоупаковочний МТУ-3, кількість 1 шт., вартість 821600,00 грн., Специфікацію №4 до договору поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 на транспортер у кількості 1 шт., вартість 54350,00 грн., Специфікацію №5 до договору поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 на машину термоупаковувальну МТУ-3, кількість 1 шт., вартість 810000,00 грн..

Факт поставки вказаних в Специфікаціях Товарів підтверджується видатковими накладними: №000552 від 25.11.2020 на стіл накопичувальний у кількості 1 шт., сума 27300,00 грн., №000553 від 25.11.2020 на машину етикетувальну МАК-3, кількість 1 шт., сума 405000,00 грн., №000554 від 26.11.2020 на верстат термоупаковочний МТУ-3, кількість 1 шт., вартість 821600,00 грн., №000555 від 27.11.2020 на транспортер у кількості 1 шт., вартість 54360,00 грн., №000558 від 30.11.2020 на машину термоупаковувальну МТУ-3, кількість 1 шт., вартість 810000,00 грн..

Крім того, за умовами договору поставки на адресу позивача поставлено товар відповідно до: видаткової накладної №000025 від 16.02.2021, а саме електрошкаф МТС13, у кількості 1 шт., на суму 380004,96 грн., видаткової накладної №000026 від 16.02.2021, а саме вузол наклеювання етикеток МТЦ11, у кількості 1 шт., на суму 469998,00 грн..

З метою доставки Товару за договором поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) та ТОВ «Транслайф» (Експедитор) 04.12.2020 укладено договір №04122020-3 про надання транспортно-експедиційних послуг.

На підтвердження факту придбання товару за договором поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 позивач надав також технічні паспорти на машину етикетувальну та машину термопакувальну.

Згідно пояснень позивача, придбаний за договором поставки №08/05/2020-1 від 08.05.2020 товар використовується ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» у своїй господарській діяльності, а саме, для пакування і клеєння етикеток на готову продукцію.

Щодо взаємовідносин ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» з ТОВ «Глобал Партнер Шип» (), судом встановлено наступне.

Між позивачем (Замовником) та ТОВ «Глобал Партнер Шип» (Виконавцем) 10.09.2021 укладено договір №10-09-2021 за умовами якого, Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати Послуги, перелік яких визначений у додатках до Договору («Послуги»). У свою чергу, Замовник приймає належним чином надані Послуги та оплачує їх на умовах, визначених Договором та додатками до нього.

Відповідно до п. 3.1 вказаного Договору, закінчення надання Послуг (певної частини Послуг, погоджених Сторонами) підтверджується Актами наданих послуг.

Сторонами 10.09.2021 підписано Додаток №1 до договору №10-09-2021, згідно з п. 1.1 якого, для подальшого ефективного ведення Замовником господарської діяльності, Замовник замовляє, а Виконавець зобов`язується на замовлення Замовника надати послуги з організації та проведення аудиту торгових точок за наступним напрямком: вимірювання представленості Замовника на ринку, зокрема, які закріплені в п.п. 1.1.1 1.1.8 Додатку №1 до договору №10-09-2021.

Пунктом 3.1 Додатку №1 до договору №10-09-2021 визначена узгоджена вартість Послуг сума 260000,00 грн..

Згідно пояснень позивача, перелік точок, де проводився аудит, визначався виходячи з того, в яких мережах продавався товар позивача, і включав мережі Мантиса-Трейд, Снюс 24, Фудзмарт, Розетки, Аттіка, Сільпо, Т-кіоск, Фортуна тощо.

Звітування про здійснений аудит відбувалося засобами мобільного зв`язку і фото фіксацією точок, на підтвердження чого до матеріалів справи надано фото звіти за результатами фото фіксації торговельних точок.

Всього в межах договору №10-09-2021 було зроблено більше ніж 2000 фото для звітування.

Факт виконання умов вказаного Договору підтверджується актами наданих послуг: №1 від 30.09.2021 на суму 65000,00 грн., №2 від 31.10.2021 на суму 65000,00 грн., №3 від 30.11.2021 на суму 65000,00 грн. №4 від 31.12.2021 на суму 65000,00 грн..

Крім того, судом встановлено, що в перевіряємий період ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) укладено з ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) (Виконавець) договір про виконання робіт №28/05/1 від 28.05.2021, відповідно до умов якого Замовник замовляє, а Виконавець бере на себе обов`язок виконати Роботи з розробки та виготовлення рекламно-інформаційних матеріалів, а саме створення презентації продукції Замовника, розробка презентаційних матеріалів, розробка дизайну акаунту Instagram VIKA, розробка дизайну акаунту InstagramNicomUkraine LLC, створення відео-анімацій (stories).

Перелік та вартість виконаних робіт визначений у Додатках до договору про виконання робіт №28/05/1 від 28.05.2021, а саме: Додатку №1 від 28.05.2021, №2 від 11.06.2021, №3 від 06.07.2021, №4 від 24.09.2021, №7 від 11.01.2022.

Фактичне надання послуг за договором про виконання робіт №28/05/1 від 28.05.2021 підтверджується дослідженими судом скріншотами сторінок акаунтів VIKA і NicomUkraine LLC в мережі Instagram.

Факт виконання Робіт за договором підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт до договору про виконання робіт №28/05/1 від 28.05.2021 № 1 від 30.05.2021, вартість робіт 3000,00 грн., №2 від 14.06.2021, вартість робіт 8000,00 грн., №3 від 12.07.2021, вартість робіт 20000,00 грн., №4 від 24.09.2021, вартість робіт 2700,00 грн., №6 від 20.12.2021, вартість робіт 500,00 грн., №7 від 11.01.2022, вартість робіт 3000,00 грн..

Також, судом встановлено, що ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) укладено з ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) (Виконавець) договір про надання інформаційних послуг №1-NU-m від 01.10.2022, відповідно до умов якого Виконавець за дорученням Замовника зобов`язується виконувати послуги із загального контролю (моніторингу) виконання умов договорів про надання Рекламних послуг, укладених між Виконавцем і Покупцями Товару (Послуги), а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати Послуги Виконавця в строки й на умовах, визначених в цьому Договорі й Додатках до нього.

Додатком №1 до договору про надання інформаційних послуг №1-NU-m від 01.10.2022 Сторони підписали Протокол погодження договірної ціни на жовтень 2022 року.

Додатком №2 до договору про надання інформаційних послуг №1-NU-m від 01.10.2022 Сторони підписали Протокол погодження договірної ціни на листопад 2022 року.

Відповідно до підписаного Сторонами акту №1 приймання-передачі послуг за договором про надання інформаційних послуг №1-NU-m від 01.10.2022, визначено, що загальний обсяг Послуг у жовтні 2022 року склав 1200 перевірок та заходів контролю. Вартість послуг за цим договором становить 360000,00 грн..

Згідно підписаного Сторонами акту №2 приймання-передачі послуг за договором про надання інформаційних послуг №1-NU-m від 01.10.2022, визначено, що загальний обсяг Послуг у листопаді 2022 року склав 1200 перевірок та заходів контролю. Вартість послуг за цим договором становить 360000,00 грн..

Стосовно правовідносин позивача з ТОВ «Костарія» (код ЄДРПОУ), судом встановлено наступне.

08.04.2021 між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) та ТОВ «Костарія» (Виконавець) укладено договір №08/04-21 про надання послуг, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати Послуг, а Замовник зобов`язується приймати надані Виконавцем Послуги та оплатити їх у порядку, на умовах, визначених даним договором.

Додатком від 08.04.2021 до договору 08/04-21 про надання послуг Сторони погодили, що Виконавець зобов`язується надати за заявками Замовника послугу: Технічна та інформаційна підтримка веб-сайту.

На підтвердження фактичного надання послуг для сайту nicom.info позивач надав скріншоти цього сайту, з яких вбачається назва позивача, адреса, а також те, що на сайті реалізується продукція позивача.

Про приналежність сайту позивачу свідчать також надані докази оплати домену веб-сайту nicom.info і redkiwi.com.ua.

Факт виконання послуг за вказаним договором підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 20.12.2021, загальна вартість послуг становить 365200,00 грн..

Також, судом встановлено, що 15.04.2021 між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) та ТОВ «Костарія» (Виконавець) укладено договір №15/04-21 про надання послуг, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати Послуг, а Замовник зобов`язується приймати надані Виконавцем Послуги та оплатити їх у порядку, на умовах, визначених даним договором.

Додатком від 15.04.2021 до договору 15/04-21 про надання послуг Сторони погодили, що Виконавець зобов`язується надати за заявками Замовника наступну Послугу: Доопрацювання веб-сайту. Просування веб-сайту.

Факт виконання послуг за вказаним договором підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 20.12.2021, загальна вартість послуг становить 426600,00 грн..

Крім того, судом встановлено, що 16.06.2021 між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) та ТОВ «Костарія» (Виконавець) укладено договір №16/06-21 про надання послуг, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати Послуг, а Замовник зобов`язується приймати надані Виконавцем Послуги та оплатити їх у порядку, на умовах, визначених даним договором.

Додатком від 16.06.2021 до договору 16/06-21 про надання послуг Сторони погодили, що Виконавець зобов`язується надати за заявками Замовника наступну Послугу: Пошукова оптимізація веб-сайту.

Факт виконання послуг за вказаним договором підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 20.12.2021, загальна вартість послуг становить 222160,00 грн..

21.07.2021 між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) та ТОВ «Костарія» (Виконавець) укладено договір №21/07-21 про надання послуг, відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується за дорученням Замовника надати Послуг, а Замовник зобов`язується приймати надані Виконавцем Послуги та оплатити їх у порядку, на умовах, визначених даним договором.

Додатком від 21.07.2021 до договору 21/07-21 про надання послуг Сторони погодили, що Виконавець зобов`язується надати за заявками Замовника наступну Послугу: Розміщення інформаційних (рекламних) матеріалів з використанням сервісу розміщення конкретної реклами.

Факт виконання послуг за вказаним договором підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг від 20.12.2021, загальна вартість послуг становить 166400,00 грн..

Крім того, 20.07.2020 між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) та ТОВ «Укр.Нафта» () (Виконавець) укладено договір №20-07-2020, відповідно до умов якого Замовник замовляє, а Виконавець приймає на себе зобов`язання за плату надати послуги, що можуть включати розробку програмного забезпечення, веб-сайту, дизайну та інші доручення Замовника.

Відповідно до п. 1.2 вказаного Договору, найменування, перелік та строк надання конкретних послуг регулюється Додатковими угодами до цього договору.

Згідно з п. 1 до укладеної між Сторонами Додаткової угоди №1 до договору від 20.07.2020 №20-07-2020, Виконавець зобов`язується надати послуги пов`язані із написанням Технічного завдання, необхідного для розробки веб-сайта Замовника.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди №1 до договору від 20.07.2020 №20-07-2020, вартість послуг за цією Угодою складає 198600,00 грн..

Факт виконання умов за вказаним Договором підтверджується: виконаним Технічним завданням та актом надання послуг від 05.08.2020 №05-08 на розробку програмного забезпечення: написання технічного завдання, необхідного для розробки веб-сайту Замовника на суму 198600,00 грн..

Щодо правовідносин з ТОВ «Інтер Мікс» (), судом встановлено наступне.

20.04.2020 між позивачем (Замовник) та ТОВ «Інтер Мікс» (Виконавець) укладено договір №20-04-20 про виконання робіт, відповідно до умов якого Замовник замовляє у Виконавця роботи з дизайну передбачені цим Договором та Додаткам до нього (Роботи), зобов`язується оплатити їх, а Виконавець бере на себе обов`язок виконати визначені Роботи в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п. 2.1 вказаного Договору, вартість робіт на інші фінансові умови узгоджуються Сторонами до кожного Брифу та закріплюються у кожному окремому Додатку до цього Договору.

Відповідно до п. 2.2 Договору, після виконання Робіт Сторони підписують Акт прийому-передачі виконаних робіт (Акт), в порядку визначеному цим Договором.

Додатком №1 до Договору від 20.04.2020 №20-04-20 визначено перелік Робіт за Договором, а саме: розробка дизайн-макету веб-сайту nicom.info, термін виконання 24.12.2020, вартість 334300,00 грн., макетування та дизайн торгового обладнання для вітрин, термін виконання 24.04.2021, вартість 85000,00 грн., розробка дизайну макетів виробів, термін виконання 24.05.2021, вартість 230000,00 грн.

Визначено, що загальна вартість Робіт встановлюється у розмірі 649300,00 грн..

Фактичне виконання робіт за договором підтверджується наданими до матеріалів справи макетами продукції позивача.

Факт виконання Робіт за вказаним договором підтверджується: актами надання послуг: №1 від 21.04.2020 на суму 40950,00 грн., №2 від 06.07.2020 на суму 129600,00 грн., №3 від 16.09.2020 на суму 63750,00 грн., №4 від 01.09.2020 на суму 30000,00 грн., №6 від 15.10.2020 на суму 40000,00 грн.; актом прийому-передачі виконаних робіт №2 до Договору від 20.04.2020 №20-04-20 на суму 315000,00 грн..

Також у перевіряємий період 21.12.2021 між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (Замовник) та ТОВ «Порфіра» () (Виконавець) укладено договір 21/12/21, відповідно до умов якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання надати Замовнику послуги та виконати певний об`єм робіт (Послуги), а Замовник зобов`язується сплатити Послуги згідно умов Договору.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.3 Договору, Сторони погодила наступний перелік Послуг, що повинен бути наданий Виконавцем: дослідження ринку нікотиновмісних порцій (снюсу) в Україні, його кон`юнктури, конкурентів, аналіз стійкості та розвитку ринку.

Результат послуг оформлюється графіками, діаграмами, схемами, презентаціями тощо.

Згідно з п. 4 вказаного Договору, вартість послуг за цим Договором складає 223400,00 грн..

З наданого до матеріалів справи і дослідженого судом звіту ринкового дослідження ТОВ «Порфіра» встановлено, що на виконання Договору виконавцем було проведено дослідження більше ніж 3300 торгівельних точок з метою порівняння вартості і об`єму продажів різної нікотиновмісної продукції, а також співвідношення споживачів інших категорій продукції до категорії позивача.

Факт надання Послуг за Договором від 21.12.2021 №21/12/21 підтверджується Актом приймання-передачі наданих послуг від 02.02.2022 на загальну суму 223400,00 грн..

Вказані вище первинні документи надані ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» до перевірки та долучені до матеріалів справи.

Крім того, між ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» (покупець) і AM Swedish FZ-LLC (продавцеь) було укладено контракт №16-03-2021 від 16.03.2021, згідно якого позивач зобов`язався придбати товар без тютюнові нікотиновмісні порції в кількостях і на умовах, узгоджених в інвойсах.

Відповідно до інвойсів від 02.12.2021, 07.01.2022 позивач придбав продукцію у кількості 30000 банок ціною 49200 долари США.

Ввезення і розмитнення товару на митну територію України підтверджується ВМД від 08.12.2021 UA100380/2021/032703 і від 28.01.2022 UA100380/2022/302124.

Доводячи протиправність оскаржуваного рішення, позивач наголошує, що наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування витрат та податкового кредиту.

При цьому, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Перевіряючи вказані доводи позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (П(С)БО 16 «Витрати») затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 р. N 318 і визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття в фінансовій звітності.

Згідно з п. 5, 6 П(С)БО 16 «Витрати» витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Згідно з п. 11 П(С)БО 16 «Витрати» собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Право платника податків на збільшення валових витрат та на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (послуг) або основних фондів (та/або будування, спорудження останніх), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами.

Водночас, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів виключно у разі фактичного здійснення платником податків господарської операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, а тому не можуть бути підставою для врахування фінансових показників господарської операції в податковому обліку платника. Це однаковою мірою стосується як витрат із податку на прибуток, так і сум податкового кредиту з податку на додану вартість.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити, зокрема, наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

При цьому, кожна з вказаних вище обставин не може бути самостійним беззаперечним свідченням (доказом) відсутності реального характеру господарських операцій, проте наявність таких обставин в сукупності, що має бути встановлено судом, може свідчити на користь висновку про неможливість фактичного проведення (вчинення) господарських операцій.

При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 77 КАС України, обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову.

Оцінюючи доводи контролюючого органу, суд виходить з того, що твердження акту перевірки про відсутність у контрагентів матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу (висновки Верховного Суду в постановах від 13.05.2021 в справі №200/3634/19-а, від 08.05.2018 у справі № 814/937/15).

В акті перевірки не вказується, на який саме момент виявлено відсутність у контрагентів основних фондів і трудових ресурсів та чи перевірялась їх наявність на момент здійснення оспорюваних господарських операцій.

Крім того, Верховний Суд у відповідних висновках виходить з презумпції добросовісності платника, тобто з презумпції економічної виправданості дій платника, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника (постанови Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/11879/13-а, від 12.06.2018 у справі № 802/1155/17-а, від 23.05.2018 у справі №2а-102/09/0770).

Чинне законодавство не ставить умову виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів.

Що стосується посилань в акті перевірки на те, що згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних не встановлено придбання контрагентами товарів, реалізованих в подальшому позивачу, слід зазначити наступне.

Відсутність відомостей в Єдиному реєстрі податкових накладних про придбання товару жодним чином не свідчить про відсутність такого товару у постачальників, оскільки не враховує, що товар міг бути придбаний у контрагентів-неплатників ПДВ, або в період до реєстрації платником ПДВ.

Навіть якщо придбання контрагентами товарів відбулося з порушенням вимог щодо реєстрації податкових накладних, то це не має жодного значення для визначення реальності досліджуваних господарських операцій. В силу індивідуального характеру юридичної відповідальності особи, який встановлено статтею 61 Конституції України, у разі порушення контрагентом платника податків чинного законодавства, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи, у зв`язку з чим права платника податків (у тому числі право на податковий кредит та визначення розміру податкового зобов`язання) не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третьою особою.

Стосовно посилань контролюючого органу на наявну податкову інформацію щодо контрагентів позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

Відповідно до ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики. (пункт 74.3).

З метою зберігання, опрацювання отриманої інформації в ході діяльності податкових органів 01.01.2013 року на підставі наказу Державної податкової служби України «Про введення в експлуатацію інформаційної системи «Податковий Блок» від 24.12.2012 року №1197 введено в дію ІС «Податковий блок».

Крім того, наказом Міністерства доходів і зборів України № 165 від 14.06.2013 року затверджено Методичні рекомендації щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця (далі - Методичні рекомендації № 165).

Вказані Методичні рекомендації були запроваджені з метою поліпшення адміністрування податків, повноти декларування податкових зобов`язань в умовах впровадження спеціального програмного забезпечення для удосконалення діючих процедур проведення камеральних перевірок, що покращить якість матеріалів перевірок та сприятиме зменшенню термінів їх проведення.

В пункті 1.3 Методичних рекомендацій № 165 визначено, що під час реалізації Методичних рекомендацій використовуються такі програмні продукти: підсистеми інформаційної системи «Податковий блок» - «Реєстрація ПП», «Обробка податкової звітності та платежів», «Податковий аудит», «Аналітична система», «Облік платежів»; єдиний реєстр податкових накладних; АРМ «Митниця»; підсистема «Реєстрація та облік РРО та книг обліку розрахункових операцій АІС «Реєстри платників податків».

Єдина система «Податковий блок» та її підсистеми є програмними продуктами, створеними для використання органами Державної фіскальної служби для обробки зібраної інформації в автоматичному режимі.

Інформація, що збирається, використовується та формується органами державної податкової служби у зв`язку з обліком платників податків, вноситься до відповідних інформаційних баз даних.

Метою розробки автоматизованих інформаційних систем є створення єдиного програмно-технічного комплексу для автоматизації процесу реєстрації, обліку платників податків на всіх рівнях структури органів державної податкової служби, прийому та обробки електронних звітних податкових документів, формування зведеної інформації про надходження податкових платежів, нарахування податкових зобов`язань та їх сплату у розрізі окремих податків і зборів.

Джерелами формування автоматизованих систем є, зокрема, відомості стосовно реєстраційних та облікових даних платника податків, його банківських рахунків, інформація, що надходить від інших органів виконавчої влади, у тому числі Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, Державного комітету статистки України, митних органів та органів внутрішніх справ, податкових органів центрального та обласного рівнів.

Крім того, в окремих інформаційних системах обліковуються дані, що створені або отримані податковим органом у процесі поточної діяльності, у тому числі інформація про наявність/відсутність підприємства за його місцезнаходженням, видачу або анулювання свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість, направлення на адресу платника відповідних запитів, надходження відповідей на них, облік результатів контрольно-перевірочної роботи за окремими податками і зборами тощо.

З системного аналізу перелічених вище норм права вбачається, що висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Правомірність нарахування сум грошового зобов`язання не може мотивуватися даними податкової інформації, оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону (висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 по справі № 816/809/17, від 21.03.2018 у справі № 822/1815/17).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 08.08.2018 по справі №820/4428/17: «Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону».

Стосовно висновків контролюючого органу, викладених в акті перевірки з посиланнями на наявність кримінального провадження № 0000370, суд виходить з того, що відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, належними засобами доказування, які підтверджують певні юридичні обставини та юридичні факти, є судові рішення, що набрали законної сили.

В акті перевірки відповідачем не зазначається про наявність вироку суду відносно посадових осіб позивача або контрагентів позивача за спірними операціями, яким би встановлювались обставини протиправної діяльності цих осіб та підприємств з метою отримання необґрунтованої податкової вигоди за спірними операціями.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголосив на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення. У рішенні наводяться висновки про те, що позбавлення податковим органом права платників податків податку на додану вартість на податковий кредит, бюджетне відшкодування з причини виявлення зловживань з боку їхніх постачальників є порушенням статті 1 Протоколу до Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Адже немає доказів залучення платника податку на додану вартість до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно бути відомо/ про таку діяльність його постачальників. В цьому випадку не дотримується принцип пропорційності, тобто справедливого балансу між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізації яких здійснюється втручання держави. В п. 71 вказаного рішення зазначено, що «... компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності»

У постанові від 27.03.2018 у справі №816/809/17 Верховний Суд зазначає, що сам факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків усіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами. Далі, аналізуючи правовідносини у зазначеній справі, Верховний Суд зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути й необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Відповідно до правої позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 24.07.2020 у справі №140/1504/19 сам по собі факт, що контрагент позивача є фігурантом у незавершеному кримінальному провадженні, не дає підстав до висновку про безтоварність господарських операцій, оскільки їх реальність підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема первинними бухгалтерськими документами, і не спростована у встановлений законом спосіб належними й допустимими доказами.

Стосовно правочинів між позивачем та його контрагентами доречним є застосування доктрини "ділова мета".

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, що мають розумну економічну причину.

Розумна економічна причина (ділова мета) - спрямованість будь-якої операції платника податків на отримання позитивного економічного ефекту.

Економічний ефект - приріст (збереження) активів платника податків та/або їх вартість, а також само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

Зазвичай, отримання платником податків доходу є результатом сукупності дій і здійснення ряду витрат, головною ж умовою для визнання витрат економічно виправданими на підставі такого критерію як "дохід (прибуток)" - є саме цільова направленість на отримання доходу (прибутку).

При цьому витрати спрямовані в діяльності на отримання доходу і такі, які не принесли позитивного результату у вигляді доходу (прибутку), мають визнаватись обґрунтованими і враховуватись при оподаткуванні.

Податкове законодавство не використовує поняття економічної обґрунтованості і не регулює порядок та умови ведення фінансово-господарської діяльності, а тому підставність витрат, які зменшують в податковому обліку отримані доходи, не може оцінюватись з точки зору їх доцільності, раціональності, ефективності отриманого результату. Платник податків здійснює господарську діяльність самостійно на власний ризик і вправі самостійно і одноосібно оцінювати її ефективність, доцільність.

Суд зауважує, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові Верховного Суду від 17 березня 2020 р. у справі № 812/9439/13-а, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитись збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Водночас Суд наголосив на тому, що відповідно до чинного на момент спірних правовідносин законодавства, обов`язково повинен бути намір платника податку отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості. З`ясування наміру платника податку на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Таким чином, важливими для визначення ділової мети є не наслідки конкретної операції, а саме наміри платника, пов`язані з її виконанням. При цьому варто враховувати не лише суб`єктивну складову - ситуацію конкретного підприємства, але й об`єктивно оцінити ситуацію з точки зору добросовісного суб`єкта господарювання. Відповідно, для доведення ділової мети необхідно, щоб в операціях платника простежувалася тенденція до найбільшого скорочення його витрат, а не штучного збільшення цих витрат для зменшення сум податку на прибуток.

На важливості системного аналізу господарських операцій у сукупності для цілей встановлення наявності ділової мети наголошує Верховний Суд у постанові від 29.01.2019 у справі №2а/0470/7384/12, відповідно до висновків якого збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю підприємства, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати дохід від конкретної операції.

Суд констатує, що ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» до перевірки, а також до суду надані документи на підтвердження реальності здійснення спірних господарських операцій, зі змісту яких можливо пересвідчитись у тому, що придбання позивачем послуг/товарів, отримання робіт є необхідною умовою здійснення ним його господарської діяльності та спрямовані на одержання доходу, тобто досягнення ділової мети за спірними господарськими операціями.

З урахуванням вказаного вище, висновки акту перевірки щодо порушення ТОВ «НІКОМЮКРЕЙН» податкового законодавства під час взаємовідносин з контрагентами ТОВ «Промисловий дім «Завод Агродеталь» (), ТОВ «Глобал Партнер Шип» (), ФОП ОСОБА_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), ТОВ «Косторія» (), ТОВ «Укр.Нафта» (), ТОВ «Інтер Мікс» (), ТОВ «Порфіра» () у період з 07.03.2019 по 31.12.2022 є необґрунтованими, відтак прийняті на підставі вказаних висновків податкові повідомлення-рішення є протиправними і підлягають скасуванню.

Перевіряючи висновки акту перевірки про порушення пп. 140.5.5-1 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України через не збільшення фінансового результату податкового (звітного) періоду на суму 30 відсотків вартості товарів/послуг придбаних у контрагентом A.M SWEDISH FZ-L.L.C, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 39.2.1.1. контрольованими операціями є господарські операції платника податків, що можуть впливати на об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків (для резидентів Дія Сіті - платників податку на особливих умовах - на фінансовий результат до оподаткування, визначений у фінансовій звітності згідно з національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку або міжнародними стандартами фінансової звітності), а саме: в) господарські операції, що здійснюються з нерезидентами, зареєстрованими у державах (на територіях), включених до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідно до підпункту 39.2.1.2 цього підпункту, або які є резидентами цих держав.

Відповідно до п. 39.2.1.7., господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 (крім операцій, що здійснюються між нерезидентом та його постійним представництвом в Україні) і 39.2.1.5 цього підпункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови:

річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 150 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік;

обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 10 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Суд констатує, що з акту перевірки і досліджених первинних документів вбачається, по жодному з наведених критеріїв операції позивача з контрагентом A.M SWEDISH FZ-L.L.C не відповідають, а тому і відсутні підстави для визнання операцій контрольованими і визначення обсягу оподатковуваного прибутку відповідно до принципу "витягнутої руки".

Крім того, відповідно до підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України перевірка з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки» проводиться відповідно до положень глави 8 розділу II цього Кодексу з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевірка з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки» може бути проведена контролюючим органом у разі:

надання платником податків документації з трансфертного ціноутворення відповідно до підпункту 39.4.4 пункту 39.4 цієї статті;

неподання платником податків чи подання з порушенням вимог пункту 39.4 цієї статті звіту про контрольовані операції, документації з трансфертного ціноутворення, глобальної документації з трансфертного ціноутворення (майстер-файла), звіту у розрізі країн міжнародної групи компаній;

подання платником податків заяви про намір провести пропорційне коригування (підпункт 39.5.2.1 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України).

За приписами підпункту 39.5.2.2 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України порядок проведення перевірки з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки» встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Форма акта (довідки) про результати перевірки з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки» та вимоги до його (її) складення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Акт про результати перевірки з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки» повинен містити документально підтверджені факти відхилення умов контрольованої операції від умов, що відповідають принципу «витягнутої руки», обґрунтування того, що таке відхилення спричинило неправильний розрахунок обсягу оподатковуваного прибутку платника податку та/або заниження суми податку із наведенням відповідних розрахунків (підпункт 39.5.2.17 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 ПК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 10 березня 2016 року № 344 був затверджений Порядок проведення перевірки з питань дотримання платником податків принципу «витягнутої руки» (далі - Порядок № 344).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 344 передбачено, що перевірка дотримання принципу «витягнутої руки» проводиться за наявності підстав, визначених підпунктом 39.5.2.1 підпункту 39.5.2 пункту 39.5 статті 39 розділу I та підпунктами 78.1.2, 78.1.5, 78.1.14 - 78.1.16 пункту 78.1 статті 78 глави 8 розділу II ПК України.

У даній справі контролюючим органом проведено документальну планову перевірку, що не підпадає під перелік підстав, визначених пунктом 3 розділу І Порядку № 344.

Відтак, проведений відповідачем контрольний захід не міг стосуватися питань перевірки дотримання платником принципу «витягнутої руки».

Отже, перевірка дотримання принципу «витягнутої руки» здійснена відповідачем без належних законних підстав для її проведення, що свідчить про протиправність висновків акта перевірки в цій частині.

Аналогічні висновки щодо протиправність висновків акта у випадку перевірки дотримання принципу «витягнутої руки» без належних законних підстав для її проведення викладені у постанові Верховного Суду від 15.03.2024 по справі 160/8021/21.

Досліджуючи доводи позивача про порушення п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України підчас прийняття оскаржуваних рішень, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, а порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються.

Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Оскільки з акту перевірки вбачається, що пеню і штрафні санкції нараховано за стверджуванні порушення, що мали місце в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), і дії воєнного стану, оголошеного відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, суд констатує, що нараховані оскаржуваними рішеннями штрафні санкції і пеня підлягають скасуванню додатково з підстав недотримання вимог до п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення відповідача.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Позивачем заявлено до відшкодування 50000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідач проти заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката заперечував посилаючись на її не співмірність.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат позивач надав договір №34/04-24 від 01.04.2024 про надання професійної правничої допомоги адвоката, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (Клієнт) і Адвокатським об`єднанням «Паркулаб і партнери» (Виконавець), розрахунок суми вартості послуг №1 за договором №34/04-24 від 01.04.2024 про надання професійної правничої допомоги адвоката; платіжну інструкцію про сплату витрат на правову допомогу №167 від 03.04.2024; акт виконаних робіт від 04.04.2024 до договору від №34/04-24 від 01.04.2024.

Предметом договору №34/04-24 від 01.04.2024 про надання професійної правничої допомоги адвоката є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень, підготовка доказів, позовної заяви, процесуальних документів і участь в провадженні в суді першої і другої інстанції справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Регіональний центр Аквакультура» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним і скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих Головним управлінням ДПС у м. Києвіна підставі акту перевірки від 16.01.2024 №2505/26-15-07-02-02-03/42873903.

Розрахунком суми вартості послуг №1 за договором №34/04-24 від 01.04.2024 встановлено порядок обчислення гонорару Виконавця - фіксований розмір підчас підготовки позовної заяви і участі в провадженні в суді першої інстанції. Встановлено гонорар Виконавця у фіксованому розмірі підчас провадження в суді другої інстанції.

Відповідно до акту виконаних робіт від 04.04.2024 до договору від №34/04-24 від 01.04.2024 Виконавець надав, а Клієнт прийняв наступні послуги: підготовка позовної заяви (включає в себе первинний аналіз матеріалів справи; аналіз судової практики з аналогічних справ, аналіз поточної практики Верховного Суду, з висновками щодо судової перспективи справи і використанням релевантної практики підчас підготовки позовної заяви; підготовка тексту позовної заяви; збір доказів, замовлення перекладу документів (за необхідності); підготовка додатків до позовної заяви (в необхідній кількості екземплярів), їх оформлення відповідно до процесуальних вимог. Вартість послуги становить 50000,00 грн..

Відповідно до платіжної інструкції про сплату витрат на правову допомогу №167 від 03.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (Клієнт) сплатило Адвокатському об`єднанню «Паркулаб і партнери» 50000,00 грн. за послуги згідно розрахунку суми вартості послуг №1 за договором №34/04-24 від 01.04.2024.

Відповідно до платіжної інструкції про сплату судового збору №166 від 03.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (Клієнт) сплатило 24077,96 грн. судового збору.

Враховуючи задоволення позову, співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), відсутність заперечень щодо заявленої суми витрат від відповідача, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 24077,96 грн..

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 141, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (61005, Харківська обл., м. Харків, вул. Киргизька, 19, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) від 09.02.2024 № 2, від 09.02.2024 № 2, від 09.02.2024 № 2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (61005, Харківська обл., м. Харків, вул. Киргизька, 19, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) сплачений судовий збір у розмірі 24077 (двадцять чотири тисячі сімдесят сім) гривень 96 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НІКОМЮКРЕЙН» (61005, Харківська обл., м. Харків, вул. Киргизька, 19, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складено та підписано 06.06.2024.

Суддя Супрун Ю.О.