Справа № 480/2645/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
10 червня 2024 року Справа № 480/2645/24
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Павлічек В.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, в якій просить:
- визнати протиправним не нарахування та не виплату ОСОБА_1 НОМЕР_1 прикордонним загоном Державної прикордонної служби України, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 70 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць у період з 01.09.2022 по 31.12.2022 року;
- зобов`язати НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», додаткову винагороду в розмірі 70 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за період з 01.09.2022 по 31.12.2022 року.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача щодо поновлення позивачу строку звернення до суду та позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишено без руху, оскільки позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з даною позовною заявою, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку суду надано не було.
В даній ухвалі судом було зазначено, що позивачу/представнику позивача необхідно усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій зазначити інші поважні причини пропуску такого строку та доказів поважності причин пропуску такого строку.
Водночас даною ухвалою, позивачу/представнику позивача було встановлено десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви та роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
На виконання зазначеної ухвали, представником позивача було надано суду засобами поштового зв`язку заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Заява обгрунтовується тим, що позивач є військовослужбовцем, постійно перебуває на службі та безпосередньо в зоні проведення бойових дій, а також не є фахівцем у галузі права, а тому з метою захисту своїх порушених прав звернувся до Адвокатського об`єднання «Резолюшн» та уклав договір про надання професійної правничої допомоги. На підтвердження поважності причини пропуску строку для звернення до суду, який слід відраховувати з 01 липня 2023 року, представник позивача зазначив, що у період з травня 2023 по серпень 2023 позивач був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проходив військову службу в Луганській області, безпосередньо в зоні бойових дій, боронячи територіальну цілісність нашої держави.
Проте позивачем/представником позивача не було надано суду доказів того, що на даний час позивач проходить військову службу та у період з травня 2023 по серпень 2023 був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проходив військову службу в Луганській області.
Водночас з довідки від 14.02.2024 № 08/332-24вих НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, доданої до позовної заяви не можливо встановити до якого саме часу позивач проходив службу по мобілізації в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, оскільки вона містить не повну інформацію (останні слова рядків відсутні).
Отже фактично позивачем/представником позивача не було надано суду докази поважності причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, у зв`язку з чим, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року було продовжено позивачу/представнику позивача строк для усунення недоліків поданої позовної заяви та встановлено позивачу/представнику позивача п`ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків, попередивши, що у разі невиконання вимог відповідно до ухвали від 09.04.2024 року та від 24.04.2024 року, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачеві протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Копія ухвали від 24.04.2024 року була отримана позивачем 16.05.2024 року та представником позивача через систему "Електронний суд" 25.04.2024 року, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення та, відповідно, довідкою про доставку електронного листа.
Проте станом на 10.06.2024 року вимоги суду не виконано, доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою, суду не надано.
Дослідивши матеріали позовної заяви та доводи заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Частиною 1 ст. 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За приписами ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Однак підпунктом 18 пункту 1 розділу І Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" від 01.07.2022 № 2352-IX (далі по тексту - Закон № 2352-IX), який набрав чинності 19.07.2022, назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено в такій редакції:
"Стаття 233. Строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів
Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з тим відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2023 р. N 383 "Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236" дію карантину через COVID-19 продовжено до 30 червня 2023 року.
При цьому постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
Таким чином з 01 липня 2023 року строк звернення до суду із позовом про виплату заробітної плати регламентується статтею 233 КЗпП України і складає три місяці з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Згідно ч. 1 ст. 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Суд зазначає, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Суд звертає увагу на те, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.
Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").
Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді.
Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.
Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.
Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Обгрунтовуючи заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою представник позивача посилається на запровадження воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року, який діє і на даний час, а також на те, що позивач є військовослужбовцем, постійно перебуває на службі та безпосередньо в зоні проведення бойових дій, а також не є фахівцем у галузі права, а тому з метою захисту своїх порушених прав звернувся до Адвокатського об`єднання «Резолюшн» та уклав договір про надання професійної правничої допомоги. На підтвердження поважності причини пропуску строку для звернення до суду, який слід відраховувати з 01 липня 2023 року, представник позивача зазначив, що у період з травня 2023 по серпень 2023 позивач був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проходив військову службу в Луганській області, безпосередньо в зоні бойових дій, боронячи територіальну цілісність нашої держави. Також представник позивача зазначив, що за який період служби позивачу було несплачено додаткову винагороду він дізнався лише з розрахункових листів, які були надані у відповідь на адвокатський запит, яку було отримано лише 22.03.2024 року, і відразу направлено позовну заяву до суду.
Верховний Суд у постанові від 25.08.2022 у справі № 240/3771/21 вказав на те, що введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Питання поновлення або наявності підстав для продовження відповідного процесуального строку вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у відповідній заяві.
Отже, саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу заявника, що, в свою чергу, обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.
Щодо посилання, що позивач є військовослужбовцем, постійно перебуває на службі та безпосередньо в зоні проведення бойових дій, а також, що у період з травня 2023 по серпень 2023 позивач був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проходив військову службу в Луганській області, безпосередньо в зоні бойових дій, боронячи територіальну цілісність нашої держави, суд зазначає наступне.
Таким чином, причини пропуску строку звернення до суду з позовною заявою повинні бути підтвердженні шляхом подання відповідних письмових доказів.
Оскільки до заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку 22.04.2024 року, позивачем/представником позивача не було надано суду доказів того, що на даний час позивач проходить військову службу та у період з травня 2023 по серпень 2023 був відряджений до ІНФОРМАЦІЯ_1 , та проходив військову службу в Луганській області, ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 24.04.2024 року було продовжено позивачу/представнику позивача строк для усунення недоліків поданої позовної заяви та встановлено позивачу/представнику позивача п`ятиденний строк з дня одержання даної ухвали для усунення недоліків.
Проте станом на 10.06.2024 року позивачем/представником позивача не було надано суду вище зазначених доказів.
При цьому з довідки від 14.02.2024 № 08/332-24вих НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, доданої до позовної заяви не можливо встановити до якого саме часу позивач проходив службу по мобілізації в НОМЕР_1 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, оскільки вона містить не повну інформацію (останні слова рядків відсутні).
Водночас звернення представника позивача із адвокатським запитом щодо надання розрахункових листів, не можна вважати підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки при визначенні початку строку для звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.02.2019 у справі № 805/3881/18-а.
Грошове забезпечення є щомісячною виплатою, її розмір щомісяця відомий особі, яка її отримує, та отримуючи її у неналежному на думку особи розмірі вона має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про складові виплати, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.
Отже, з дня отримання виплати особою вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів.
Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання виплати, демонструючи свою необізнаність щодо причин визначення спірного розміру виплати звернулась до вповноваженої особи із заявою про надання відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від такого органу відповіді на подану заяву.
Суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
При цьому, доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовною заявою за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.
Таким чином суд зазначає, що доводи викладені позивачем/представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою, є безпідставними. В даному випадку позивачем було пропущено тримісячний строк звернення до суду з позовною заявою, при цьому належних доказів поважності причин пропуску такого строку суду не надано.
За вказаних обставин, суд не знайшов підстав для задоволення заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Оскільки позивач/представник позивача звернувся до суду після закінчення встановленого законом строку та протягом встановленого судом строку не подав до суду належних доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовною заявою, суд визнає неповажними вказані в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави для поновлення такого строку звернення до адміністративного суду та вважає за необхідне повернути позовну заяву позивачу.
Керуючись ст.ст. 169, 248, 256, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви позивача/представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою - відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії і додані до неї документи - повернути позивачу.
Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка подала позовну заяву.
Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя В.О. Павлічек