Справа № 140/22431/23
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/22431/23 пров. № А/857/24829/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року (суддя- Мачульський В.В., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/22431/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання незаконною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

08 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання незаконною бездіяльність щодо ненадання відповіді на запит на інформацію; зобов`язання надати інформацію, спеціалісти яких головних управлінь Пенсійного фонду України опрацьовували за принципом єдиної черги заяву позивача від 25.05.2023 про перерахунок пенсії.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 оскаржила його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених у ній підстав, вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного з`ясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить його скасувати і прийняти нове, яким адміністративний позов задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції поданий не був.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 19.07.2023 поштовим зв`язком до відповідача направила запит на інформацію, в якому просила надати інформацію, спеціалісти яких головних управлінь Пенсійного фонду України опрацьовували за принципом єдиної черги заяву позивача від 25.05.2023 про перерахунок пенсії.

На вказаний запит ГУ ПФУ у Волинській області листом від 11.08.2023 № 26286-25774/Н-02/8-0300/23 надано відповідь, з якого слідує що по факту розгляду заяви від 25.05.2023 Головним управлінням у Донецькій області прийнято рішення №46 від 19.06.2023 про відмову у проведенні перерахунку.

При цьому, у листі також зазначено що Головним управлінням в м. Києві та в Рівненській області було прийнято рішення №46 від 06.07.2023 про переведення з 30.06.2023 на підставі заяви з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону №1058.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зробив висновок, що на звернення ОСОБА_1 , поданого 19.07.2023 до відповідача, у встановлені Законом України Про звернення громадян строки, надано відповіді, що підтверджується листом ГУ ПФУ у Волинській області від 11.08.2023 №26286-26774/Н-02/8-0300/23. Відтак суд першої інстанції вважав, що в даному випадку відповідачем належним чином розглянуто звернення ОСОБА_1 , та її права за захистом яких вона звернулася в межах Закону України Про звернення громадян, відповідачем порушені не були. А відтак підстав для задоволення позову немає.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Колегія суддів погоджується з твердженням апелянта, що запитувана ОСОБА_1 інформація стосується її особисто і є публічною, а відтак розгляд поданого нею відповідачу запиту на інформацію регламентується спеціальним Законом України „Про доступ до публічної інформації, а не загальним Законом України „Про звернення громадян.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до преамбули Закону України «Про доступ до публічної інформації» цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Згідно ст.1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 3 цього Закону визначені гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, відповідно до якої право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Згідно зі ст.4 зазначеного Закону доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання та поширення інформації, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 вказаного Закону доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 19 цього Закону передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 20 Закону України „Про доступ до публічної інформації, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосу ється надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації се ред значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в пи сьмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 подала до ГУ ПФУ у Волинській області запит на інформацію такого змісту: Керуючись ст.ст.3,5,10,12,13,14,19,20,21 Закону України «Про доступ до публічної інформації», які надають право звертатись із запитами до розпорядника інформації щодо надання публічної інформації прошу у визначений законом термін - не пізніше п`яти робочих днів з дати отримання запиту надати вичерпну інформацію: 1) Спеціалісти яких ГУ ПФ України опрацьовували за принципом єдиної черги мою заяву від 25.05.2023р. про перерахунок моєї пенсії.

Даний запит на інформацію ОСОБА_1 направила поштовим зв`язком до відповідача та відповідачем отримано 21.07.2023 (а.с.13-17).

Разом з тим, ненадходження на адресу позивача станом на 08.08.2023 р. (день звернення в суд з даним позовом) ні відповіді на отриманий відповідачем 21.07.2023 р. запит на інформацію, ні повідомлення про продовження строку розгляду запиту вказує на бездіяльність відповідача, яка призвела до порушення права позивача на отримання інформації.

Основним міжнародним договором, що стосується адміністративного судочинства, є Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема її стаття 6, яка гарантує право на судовий захист.

Приписами ст.34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною 1 ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод обумовлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Згідно з цією Конвенцією свобода вираження поглядів і отримання інформації є практично необмеженою. Держава може на законній підставі обмежувати це право тільки в тому випадку, коли дотримані умови, зазначені в п.2 ст.10. Якщо ж ці умови не задоволені, втручання з боку органів державної влади в право на свободу висловлювань є порушенням Конвенції.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Леандер против Швеції (Leander v. Sweden)» від 26.03.1987р. зазначив, що свобода одержувати інформацію не передбачає права доступу до конфіденційної інформації, однак ст.10 Конвенції зобов`язує державу не обмежувати доступ до вже наявної інформації.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин і правового врегулювання апеляційний суд дійшов висновку про протиправність допущеної відповідачем бездіяльності під час надання відповіді на запит позивача, оскільки позивач звертався до відповідача в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації» і очікував на відповідь в строки визначені ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації», чого відповідачем не зроблено.

Таким чином, колегія суддів вважає що заявлені позовні вимоги в частині визнання незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненадання відповіді на запит на інформацію ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області надати ОСОБА_1 інформацію, спеціалісти яких головних управлінь Пенсійного фонду України опрацьовували за принципом єдиної черги заяву позивача від 25.05.2023 про перерахунок пенсії, то колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, оскільки як вбачається з матеріалів справи (а.с.32, 32 зворот) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області надано ОСОБА_1 відповідь на запит, який отримано 21.07.2023, що підтверджується листом ГУ ПФУ у Волинській області від 11.08.2023 №26286-26774/Н-02/8-0300/23 (а.с.32), в якій зазначено, що по факту розгляду поданої заяви від 25.05.2023 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Донецькій області було прийнято рішення №46 від 19.06.2023 про відмову в проведенні перерахунку. Головними управліннями в м. Києві та в Рівненській області було прийнято рішення №46 від 06.07.2023 про переведення з 30.06.2023 на підставі заяви з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до закону 1058.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи є суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 324, 325, 328, 329, 383 КАС суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 листопада 2023 року у справі №140/22431/23 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненадання ОСОБА_1 відповіді на запит на інформацію від 19 липня 2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга