Справа № 160/13559/23
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.06.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 про відмову у виплаті додаткової винагороди в розмірі до 100 000 грн. ОСОБА_1 за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у складі оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 13 червня 2022 року по грудень 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у відповідності до приписів Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року № 168; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду в розмірі до 100 000 грн. ОСОБА_1 , за безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії у складі оперативно-стратегічного утрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за період з 13 червня 2022 року по грудень 2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах у відповідності до приписів Постанови Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 року №168.
18.08.2023 року від військової частини НОМЕР_1 до суду було подано пояснення та зазначено, що згідно з пунктом 11.8.7. Інструкції № 124 якщо у справах уповноваженого органу у сфері діловодства військової частини (установи) зберігаються документи з грифом Для службового користування, авторами яких є інші військові частини (установи), ознайомлення із змістом таких документів може бути здійснено лише за письмовою згодою військових частин (установ), які є авторами цих документів. Вказує, що військовою частиною НОМЕР_2 не виготовлялись ані бойове розпорядження СКПА та ППО ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.07.2022 № 94т/скп, ані наказ Командувача угрупування об`єднаних сил (по стройовій частині) № 109/дск від 10.06.2022 та наказ Командувача оперативно-стратегічного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (по стройовій частині) № 4/дск від 13.06.2022, військова частина НОМЕР_2 не має технічної можливості та законних підстав для надання Дніпропетровському окружному адміністративному суду вказаних документів. Бойове розпорядження СКПА та ППО ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 " від 03.07.2022 № 94т/скп є інформацією з обмеженим доступом, а саме "Таємно". Також у лютому 2023 року військовій частині НОМЕР_2 було доведено наказ про розформування СКПА та ППО ОСУВ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Згідно з п. 7.4.3. Інструкції 124 документи розформованих (ліквідованих) військових частин (установ) здаються до архіву МОУ без включення до Плану- графіка здавання документів, але термін здавання погоджується з архівом. Таким чином, відповідно до вимог Закону України Про інформацію, Закону України Про доступ до публічної інформації та Інструкції 124 вказану інформацію військова частина НОМЕР_2 у встановленому законодавством України порядку надати не може.
Цією ж ухвалою відповідачу запропоновано подати відзив на позов разом із доказами, які підтверджують обставини на яких гуртуються його заперечення протягом 15 днів з дати отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
19.03.2024 року відповідачем до суду були подані письмові пояснення, в яких підтримано позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.
Представник відповідача в судових засідання проти задоволення позову заперечув та зазначав про те, що позивач не набув права на отримання додаткової винагороди у спірний період у підвищеному розмірі 100 000 грн.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження 15.05.2024 року, враховуючи вимоги статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши повно і всебічно письмові докази, які містяться в матеріалах справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.05.2022 року №161 солдата ОСОБА_1 призначено на посаду електрика дизеліста експлуатаційного взводу.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_3 від 03.01.2023 року №ОСУВХортиця/8/155 вбачається, що військовослужбовці у складі сумісного командного пункту авіації та протиповітряної оборони оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 , у період з 08.12.2022 року по 31.12.2022 року, зокрема солдат ОСОБА_1 приймали безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії).
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2023 року №350/172/247/65/386/пс за період з 24.02.2022 року по 27.07.2023 року записи відносно позивача до журналу бойових дій не вносились, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань не надавались, у зв`язку з тим, що позивач не брав участь у бойових діях. Довідку складено згідно журналу бойових дій відповідача.
Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 23.02.2024 року №220/69/ВихЗВГ/1791 вбачається, що в наказі Командувача угруповання об`єднаних сил від 10.06.2022 року №109/дск значиться інформація про те, що вважати такими, що вибули зі складу сил і засобів, які приймали безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях до пункту постійної дислокації, до складу оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 10.06.2022 року, військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 , електрика-дизеліста експлуатаційного взводу військової частини НОМЕР_1 , підстава: бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.06.2022 року №3912, бойове розпорядження Командувача угрупування об`єднаних сил від 10.06.2022 року №БР-418т. В наказі командувача оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (по стройовій частині) від 13 червня 2022 року №4/дск, значиться: залучити до сил і засобів оперативно-стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових) завдань, солдата ОСОБА_1 , електрика-дизеліста експлуатаційного взводу, підстава: бойове розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 09.06.2022 року №3912, лист начальника СКП-ЗНАтаППОзБУ від 12ю06.2022 року №350/173/79дск/скп (вх.№63/ОСУВ/дск 13.06.2022 року).
Відповідно довідки оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » військової частини НОМЕР_3 військовослужбовці сумісного командного пункту авіації та протиповітряної оборони оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 , в тому, що вони приймали безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії), у відповідності до бойових розпоряджень Головнокомандувача Збройних Сил України від 06.06.2022 № 3794, від 09.06.2022 № 3912, бойових розпоряджень командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 31.07.2022 № 116/1/427т/ПКП, від 10.10.2022 № 116/1/823т/ПКП, від 13.10.2022 № 116/1/892т/ПКП, від 14.11.2022 № 116/2/668т/ПКП2, від 20.12.2022 № 116/1/2323т, наказу командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 17.06.2022 № 3од/дск, рапорту заступника командувача оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з авіації та протиповітряної оборони Повітряних Сил начальника авіації та протиповітряної оборони Повітряних Сил про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях та виконання бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення сумісного командного пункту авіації та протиповітряної оборони оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в районі ведення бойових дій в період з 08 грудня по 31 грудня 2022 року.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо нарахування додаткової винагороди у збільшеному розмірі, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Спірні правовідносини (з червня по грудень 2022 року) є тривалим у часі, в цей період редакція Постанови №168 змінювалася 4 рази. Водночас, в цей період вона була незмінною в частині, яка регулює спірні правовідносини: військовослужбовцям Збройних Сил, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Тобто, визначальним є діяльність: «безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії», яка має існувати за умови: «перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів».
З 19.07.2022 року Постанова №168 діє в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 року №793, якою Постанову №168 доповнено п. 2-1 наступного змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260, також містить положення, які регулюють порядок виплати додаткової винагороди згідно Постанови №168, однак відповідними положеннями цей порядок доповнено після завершення спірних правовідносин, в зв`язку з чим вони не врегульовані нормами цього порядку.
Водночас, в спірний період відповідні питання були врегульовані телеграмою Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 25.03.2022 року №248/1298 (далі Телеграма).
Відповідно до пункту 1 Телеграми під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями та ін.
Згідно пункту 3 Телеграми документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на яких було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.
Також частково спірний період врегульовано Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 (далі Окреме доручення).
Відповідно до пункту 1 Окремого доручення під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів» слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка (який) веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій; бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення (в межах району виконання бойових (спеціальних) завдань військовою частиною (підрозділом, у тому числі зведеним) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки)) під час перебування у складі органу військового управління, штабу угрупування військ (сил) або штабу тактичної групи, включеної до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави та ін.
Згідно пункту 2. Окремого доручення на період дії воєнного стану військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби та курсантам вищих військових навчальних закладів і військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти) встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах: 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах).
За пунктом 3 Окремого доручення документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на яких було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Щодо підстав для отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі.
Первинним нормативно-правовим актом, який регулює це питання, є Постанова №168. Суд констатує, що саме цей правовий акт встановив обов`язкові умови для виплати збільшеного розміру додаткової винагороди: «безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії»; яка має існувати за умови: «перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів».
В цій справі сторонами не оспорювалося фактичне перебування позивача в районах ведення бойових дій або здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Водночас, визначальним питанням в цій справі була «безпосередня участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії», оскільки відповідач заперечував існування саме цієї обставини та, як наслідок, обґрунтовував цим невиплату позивачу додаткової винагороди згідно Постанови №168 в збільшеному розмірі.
За обставин цієї справи суд констатує не підтвердження цієї обставини, виходячи при цьому з наступного.
Згідно наказу від 10.06.2022 року №109/дск солдат ОСОБА_1 перебував у складі ОСУВ «Хортиця».
Згідно наказу від 13.06.2022 року №4/дск позивача залучено до сил і засобів ОСУВ «Хортиця» для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації з метою виконання службових (бойових завдань).
Передусім, залучення до сил і засобів для здійснення заходів не являє собою безпосередню участь у таких заходах, що в цій справі є визначальним. Так, здійснення таких заходів як явище об`єктивно полягає у безпосередній їх реалізації, а також у забезпеченні здійснення таких заходів.
При цьому, відповідні особи залучаються з метою виконання службових (бойових) завдань (а не безпосередньої участі у бойових діях чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації). В цьому аспекті слід враховувати, що позивач в усіх наказах значиться як електрик -дизеліст експлуатаційного взводу (на противагу, наприклад, стрільцю чи номеру обслуги). Відповідно, відсутні будь-які підстави вважати, що службові завдання електрика-дизеліста експлуатаційного взводу передбачають таку безпосередню участь, в т.ч. з огляду на те, що відповідні докази позивачем не надані. Тобто, позивача залучено для здійснення відповідних заходів (як об`єктивного явища зі сторони ОСУВ «Хортиця» в цілому), а не ним особисто, оскільки переміщення здійснюється саме для виконання службових завдань. Відповідно, визначальним є зміст службових завдань особи.
Більш того, окремим аспектом є відсутність підтвердження щодо позивача безпосередньої участі у бойових діях чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації згідно встановленого порядку. Так, як Телеграма, так і Окреме доручення передбачають або складання відповідної довідки, або наявність записів у журналі ведення бойових дій чи інших документах.
Разом із тим, в матеріалах даної справи міститься довідка Військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2023 року №350/172/247/65/386/пс про те, що за період з 24.02.2022 року по 27.07.2023 року записи відносно позивача до журналу бойових дій не вносились, рапорти (донесення) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань не надавались, у зв`язку з тим, що позивач не брав участь у бойових діях.
Враховуючи, що солдат ОСОБА_1 входить до складу оперативно-стратегічного угрупування «Хортиця» та безпосередньо не виконував бойові завдання у складі військової частини (підрозділу), суд дійшов висновку, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 правомірно здійснювалася виплата позивачу додаткової винагороди у розмірі 30 000 гривень.
Будь-які документи та докази на право виплати в підвищеному розмірі 100000,00 грн. додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168, позивач до суду не надав та в матеріалах справи відсутні.
Надана позивачем довідка оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » містить інформацію про участь позивача в бойових діях в грудні 2022 року, в той час як позовні вимоги заявлено по грудень 2022 року. Окрім того така довідка не містить всіх необхідних реквізитів, як то підпис уповноваженої особи.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через не спростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя з`ясування об`єктивної істини у справі.
Правильність саме такого тлумачення змісту частини 1 статті 77 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року по справі № 520/2261/19, де вказано, що визначений статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
В даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Враховуючи наведене, з урахуванням встановлених в ході судового розгляду обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду в розмірі 100000,00 щомісяця за спірний період, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та в строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська