Справа № 157/212/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/212/24
Провадження №2-а/157/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

представника відповідача Самчука Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Волинській області, в якому просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 12990001 від 23 січня 2024 року, а провадження у справі закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що 29 січня 2024 року на його адресу надійшов лист за вих. № 333/53/02/24 від 24.01.2024. До листа було додано копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 12990001 від 23.01.2024. Згідно з цією постановою його визнано винуватив у порушенні пп. 9.2. «б» ПДР України та накладено стягнення за ч. 2 ст. 122 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень. Постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, при розгляді справи порушено цілий ряд його прав, а дії поліцейського при її винесенні є неприпустимими та незаконними. Так, вказана постанова була винесена іншим інспектором поліції. Правоохоронець Понедільник Едуард відразу, не з`ясувавши чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винен він в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясувавши ряду інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не ознайомивши його з правами, передбаченими ст. 268 КпАП України, та здійснивши ряд інших протиправних діянь, склав постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 12990001 від 23.01.2024, в якій зазначив іншу особу, яка провела розгляд справи, а саме інспектора Камінь-Каширського РПВ ГУНП у Волинській області Каширця С.Д. Під час оголошення йому постанови ОСОБА_2 , він запитав в останнього, чи розуміє той елементарні норми КпАП України щодо проведення розгляду справи про адміністративне правопорушення, чому не повідомив його про розгляд справи, не ознайомив зі ст. 268 КпАП України, не дав йому права скористатися правовою допомогою адвоката тощо, на що поліцейський відповів, що переносить розгляд справи на наступний день, хоча вказана постанова була вже надрукована. На наступний день 24 січня 2024 року він прибув до відділку поліції на розгляд справи та подав клопотання про ознайомлення з матеріалами справи і надання їх копій з перенесенням розгляду справи на іншу дату, оскільки адвокат перебував у лікарняному закладі. Інспектор призначив розгляд справи на 09 год 30 хв 25.01.2024. Прибувши 25.01.2024 на зазначений час він запитав у ОСОБА_3 , чому вони не складали документи щодо відсутності у нього 23.01.2024 посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію та страхового полісу, після чого інспектор повідомив йому, що саме тепер він розглядає справу про відсутність посвідчення водія, хоча в постанові серії ЕНА № 12990001 від 23.01.2024 чітко зазначено, що дані особи встановив ОСОБА_4 саме за допомогою посвідчення водія серії НОМЕР_1 . Під час написання ним письмового пояснення по справі по питанню відсутності посвідчення водія, ОСОБА_5 в цей час надрукував невідому йому постанову і повідомив, що справа розглянута. Відразу ж після даного протиправного безчинства він зателефонував на лінію «102» та подав скаргу щодо протиправної діяльності. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини. А також оскаржувана постанова відповідача не містить опису обставин справи, встановлених під час розгляду справи, до неї не додано жодних доказів, що свідчили б про наявність події адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до відповідальності, та відсутні докази його винуватості у вчиненні інкримінованого йому правопорушення. Будь-які сумніви та протиріччя повинні тлумачитись тільки на користь особи, яку притягують до відповідальності, на що вказує припис прямої дії, передбачений ст. 62 Конституції України.

Ухвалою судді від 19 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУНП у Волинській області Самчук Я.М. просить у задоволені позову відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що 23.01.2024 відносно позивача ОСОБА_1 інспектором СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Коширцем С.Д. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 12990001 за ч. 2 ст. 122 КпАП України, та накладено стягнення в розмірі 510 грн. Підставою для винесення постанови стало те, що 23.01.2024 о 16 год 59 хв під час несення служби у м. Камені-Каширському по вул. Польовій, 20 інспектором СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 було зупинено транспортний засіб марки «SCODA» з д.н.з. НОМЕР_2 згідно з п. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», так як водій, керуючи транспортним засобом, при зміні напрямку руху не увімкнув показчик повороту. Підійшовши до водія, яким виявився ОСОБА_1 , поліцейський належним чином представився, пояснив суть порушення ПДР, причину та підставу зупинки, перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», роз`яснив позивачу його права, передбачені ст. 63 Конституції України, та положення ст. 268 та ст. ст. 307, 308 КпАП України, строки оскарження. Відповідно до ст. 222 КпАП України інспектором СРПП Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Коширцем С.Д. проведено розгляд адміністративної справи та складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 12990001 за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення в розмірі 510 грн. ОСОБА_1 від отримання копії постанови про накладення адміністративного стягнення відмовився, після цього копія постанови була направлена рекомендованим листом за вихідним номером 333/53/02/2023, 25.02.2024. Факт події та розгляд адміністративної справи було зафіксовано на нагрудну бодікамеру № SN043 згідно з наказом МВС України №1026 від 18.12.2018. Підійшовши до водія, поліцейський належним чином представився, пояснив суть порушення ПДР, причину та підставу зупинки, перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені у п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 «а» ПДР України. При перегляді відеозапису з бодікамери поліцейського, встановлено, що водій ОСОБА_1 , дійсно керував транспортним засобом і при зміні напрямку руху не увімкнув показчик повороту та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії. Позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте не надав жодного доказу на її підтвердження.

Позивач ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з викладених у позовній заяві підстав.

Представник відповідача ГУНП у Волинській області Самчук А.Л. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що постановою інспектора ГУНП у Волинській області Коширця С.Д. серії ЕНА № 1299001 від 23 січня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, ОСОБА_7 порушив вимоги п. 9.2. «б» Правил дорожнього руху, а саме о 16 год 53 хв 23 січня 2024 року у м. Камені-Каширському по вул. Польова, 40, змінив напрямок руху, при цьому не увімкнув покажчик повороту.

Частиною 2 ст. 122 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Пунктом 9.2. «б» Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (частини 2, 3 ст. 90 КАС України).

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

З дослідженого судом безперервного відеозапису з нагрудної камери поліцейського від 29 січня 2024 року вбачається, що водій ОСОБА_7 керував автомобілем та при здійсненні розвороту не увімкнув світловий покажчик повороту відповідного напрямку, після чого був зупинений працівниками поліції, в ході спілкування з якими у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння та складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України, після чого поліцейський розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КпАП України та не повідомивши про це особу, яка притягається до адміністративної відповідальності та попередньо не ознайомивши з його правами, виніс постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Щодо правомірності врахування зазначеного відеозапису як доказу, необхідно зазначити наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон N 580-VIII) передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 31 Закону N 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема, перевіряти документи особи, опитувати осіб, зупиняти транспортні засоби, застосовувати технічні прилади та технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Тобто, положення Закону N 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач дійсно порушив п. 9.2. «б» Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КпАП України.

За таких обставин, доводи позивача про відсутність події адміністративного правопорушення є безпідставними.

Факт керування позивачем у зазначений в оскаржуваній постанові час автомобілем і порушення ним Правил дорожнього руху підтверджується відеозаписом.

Разом з тим, доводи ОСОБА_1 про недотримання поліцейським вимог закону щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 279 КпАП України розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За змістом ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні відеозапису, поліцейським ОСОБА_6 фактично не було проведено розгляд справи, а лише складено постанову про адміністративне правопорушення, яку оголошено.

ОСОБА_1 до складення постанови про адміністративне правопорушення не було повідомлено поліцейським, що відносно нього у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення, чим позбавлено позивача можливості заявляти клопотання, скористатися правовою допомогою.

Та обставина, що ОСОБА_1 не бажав вийти з салону автомобіля, відкрити двері автомобіля і скло у дверях автомобіля не є підставою для недотримання встановленої законом процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З показань у судовому засіданні поліцейського ОСОБА_6 вбачається, що факт вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, був зафіксований на відеозапис. Крім того, відеозаписом було зафіксовано і факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, оскільки останній на вимогу поліцейського відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, та обставина, що відносно ОСОБА_1 в той же самий час (період) було складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення іншого адміністративного правопорушення, розгляд справи щодо якого віднесено законом до повноважень суду, не звільняє поліцейського від обов`язку дотримання встановленої законом процедури розгляду ним справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, оскільки не було дотримано встановленої законом процедури розгляду поліцейським справи про адміністративне правопорушення, що перешкодило позивачу реалізувати встановлені ст. 268 КпАП України права, тому оскаржувану постанову належить скасувати

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з позовом до суду про оскарження постанови поліцейського звернувся 6 лютого 2024 року, а оскаржувану постанову ним було отримано, як вбачається із штампу на конверті АТ «УКРПОШТА» 29 січня 2024 року. Ці обставини відповідачем жодними доказами не спростовано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, який обчислюється з дня вручення постанови, позивачем не пропущено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень належить скасувати, а справу, з огляду на характер допущених порушень при її винесенні, надіслати суб`єкту владних повноважень на новий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача задоволені частково, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 302 грн 80 коп.

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити частково.

Постанову інспектора Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області Коширця Сергія Дмитровича серії ЕНА № 1299001 від 23 січня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КпАП України адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень скасувати та надіслати справу на новий розгляд до Камінь-Каширського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Волинській області (місцезнаходження: вул. Винниченка, 11, м. Луцьк, Волинська область, ЄДРПОУ - 40108604) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) судові витрати у розмірі 302 (триста дві) гривні 80 копійок.

У решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Дата складення повного тексту рішення 04 червня 2024 року.

Головуючий:О.В. Антонюк