Справа № 607/24489/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/24489/23 пров. № А/857/10206/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Мікули О.І.,

за участю секретаря судового засідання: Березюка Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року, головуючий суддя Вийванко О.М., ухвалене у м. Тернопіль, повний текст якого складено 09.04.2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до УПП в Тернопільській області ДПП, треті особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив визнати бездіяльність працівників Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, що полягає в не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.04.2022 року за адресою: м. Тернопіль, вул. Підволочиське шосе, за участі автомобіля марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував та якому належить на праві власності транспортним засобом ОСОБА_2 та водія транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_3 та який належить на праві власності ОСОБА_4 , незаконною; зобов`язати уповноважених працівників Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП скласти протокол про адміністративне правопорушення за фактом дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 22.04.2022 року за адресою: м. Тернопіль, вул. Підволочиське шосе, за участі автомобіля марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та водія транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуваннями ОСОБА_3 ; винести окрему ухвалу суду щодо притягнення до відповідальності осіб Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що працівники Управління патрульної поліції в Тернопільській області неналежним чином провели перевірку щодо даних обставин, не вжили усіх заходів для виклику ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою встановлення у їх діях порушення Правил дорожнього руху. Також працівники поліції не бажаючи з`ясовувати обставини по справі, брати до уваги всі наявні докази по справі та шукати винних у дорожньо-транспортній пригоді, взагалі не оцінив відповідність дій водія транспортного засобу марки «ВАЗ-2107» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , який рухався зі швидкістю 68...82км/год, та водія транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , який рухався зі швидкістю 80...98 км/год в межах населеного пункту м. Тернопіль по вул. Підволочиське щосе, чим допустили порушення вимог п. 12.3-12.4 ПДР України, що призвело до ДТП, яка відбулась 22.04.2022 року та не вжив необхідних заходів для притягнення їх до адміністративної відповідальності, що як наслідком спричинило протиправну бездіяльність Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП, щодо не складання на водія транспортного засобу марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та водія транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 протоколу про адміністративне правопорушення за ознаками ст. 124 КУпАП України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року в задоволенні адміністративного відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тими ж доводами, що наводились ним у поданому адміністративному позові, однак безпідставно не взяті до уваги судом попередньої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що зі змісту спірних правовідносин позивач просить визнати незаконною бездіяльність працівників Управління патрульної поліції в Тернопільській області ДПП щодо не складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 22.04.2022 року за адресою: м. Тернопіль, вул. Підволочиське шосе, за участі автомобіля марки «ВАЗ-2107», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пункт 7 ч.1 ст.4 КАС України передбачає, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За змістом п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, що спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

Разом з тим, провадження у справах про адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність, зокрема за ст. 124 КУпАП здійснюється у порядку, передбаченому КУпАП, районними, районними у містах, міськими та міськрайонними судами. Такі справи не підлягають розгляду у позовному провадженні в порядку адміністративного судочинства.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 712/7385/17, згідно якого, оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Оскарження дій відповідача щодо складання/нескладання протоколу про адміністративне правопорушення, а також його скасування в судах взагалі не оскаржується окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18, від 22 січня 2020 року у справі № 2-а/489/7/2016, Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.07.2022 у справі №307/3754/21.

Колегія суддів вважає, що оскільки зазначені процесуальні дії вчинені інспектором поліції в межах збору доказів у справі про адміністративне правопорушення, їх перевірка на предмет законності та правомірності має бути здійснена при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, даний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а може бути розглянутий в порядку КУпАП та під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Апеляційний суд вважає, що та обставина де відповідачем у справі визначено суб`єкт владних повноважень, не змінює правову природу спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язані із захистом своїх прав. Що регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 КАС України.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

З огляду на зазначене, рішення суду попередньої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Керуючись ст. 238, 239, 243, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 квітня 2024 року у справі №607/24489/23 скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст постанови складено 06.06.2024 року.