Справа № 679/605/24
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/15/2024
Справа № 679/605/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області із позовом до ГУНП в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначається, що постановою працівника поліції серії ЕНА № 1832392 від 05.04.2024 на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до цієї постанови 05.04.2024 о 15:30 год. позивач, керуючи автомобілем «Volkswagen LT28» із реєстраційним номером НОМЕР_1 та наближаючись до пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, що наближалися до пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 18.1 ПДР.

Позивач вважає цю постанову необґрунтованою та незаконною з наступних підстав.

Так, п. 18 ПДР зобов`язує водія зменшити швидкість та зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які перебувають на нерегульованому пішохідному переході, а не тим, які лише наближаються до нього, а отже відповідного пункту ПДР він не порушував, що зокрема вбачається із самої постанови, яку він оскаржує.

Таким чином, позивач просив визнати протиправною та скасувати винесену стосовно нього постанову про накладення адміністративного стягнення на позивача серії ЕНА№ 1832392 від 05.04.2024, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

17.04.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також за клопотанням позивача витребувано у ВПД № 1 (м. Нетішин) Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області відеозапис оформлення матеріалів адміністративної постанови серії ЕНА № 1832392 від 05.04.2024 (а.с. 9-10).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ЕНА № 1832392 від 05.04.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 05.04.2024 о 15:30 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Volkswagen LT28» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку № 22 по просп. Незалежності м. Нетішин та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшив швидкість та не зупинився, не пропустивши пішоходів, що наближаються до нерегульованого пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, своїми діями вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого поліцейським Відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Нетішин) Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капралом поліції Закліцьким Владиславом Петровичем була винесена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 було накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн (а.с. 6).

Як зазначається у п. 18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються. Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 категорично заперечує факт вчинення інкримінованого йому порушення правил дорожнього руху, стверджуючи, що через відсутність на пішохідному переході пішоходів в момент проїзду ним через перехід п. 18.1 ПДР ним порушено не було.

У той же час представник відповідача, отримавши позовну заяву з доданими до неї документами, не надав відзив на позов, а також пояснень з приводу дій працівника поліції та рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача, правомірність і законність яких останній ставить під сумнів, своєю пасивною поведінкою щодо реалізації наданих йому процесуальних прав фактично висловивши мовчазну згоду з вимогами позивача.

Так, за ухвалою суду про витребування доказів Відділом поліцейської діяльності №1 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області був наданий відеозапис оформлення матеріалів адміністративної постанови серії ЕНА № 1832392 від 05.04.2024 (а.с. 16), і з дослідженого відеозапису вбачається, що на пішохідному переході на момент його проїзду позивачем були відсутні пішоходи, на що позивач також звертав увагу працівників поліції, які зупинили його транспортний засіб.

Так, п. 18.1 ПДР визначає обов`язок водія транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, зменшити швидкість та (в разі потреби) зупинитися лише у разі, якщо на цьому пішохідному переході перебувають пішоходи (щоб дати їм дорогу).

Отже, порушення п. 18.1 ПДР можливе лише за одночасної наявності двох умов: на нерегульованому пішохідному переході перебувають пішоходи; пішоходам може бути створена перешкода або небезпека.

Проте діючі ПДР не визначають обов`язку водія вчиняти відповідні дії у разі наближення до нерегульованого пішохідного переходу, до якого тільки наближаються (однак на якому фактично відсутні) пішоходи.

У правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справа № 751/4821/17 (який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі з огляду на положення ч. 5 ст. 242 КАС України)зазначається, що вимога п. 18.1 ПДР передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід.

Однак на момент проїзду позивачем нерегульованого пішохідного переходу жоден пішохід не ступив на перехід, що підтверджується наданим відповідачем відеозаписом.

Отже, аналіз доказів у справі в сукупності з відповідним законодавством дає підстави для висновку про відсутність у діях позивача порушення ним п. 18.1 ПДР України, а отже і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

У той же час постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, оскільки відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність винесення оскаржуваної постанови, за якою на позивача було накладене адміністративне стягнення, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а відповідна справа про адміністративне правопорушення стосовно позивача закриттю, що з огляду на положення ч. 2 ст. 9 та ч. 3 ст. 286 КАС України буде належним та ефективним способом захисту прав позивача.

Стосовно позовних вимог в частині визнання постанови протиправною суд вважає, що у їх задоволенні слід відмовити, оскільки на права позивача впливає тільки постанова як рішення суб`єкта владних повноважень, яке у зв`язку із його протиправністю суд і скасовує, у той час як правомірність постанови є обставиною, що підлягає встановленню судом під час розгляду адміністративної справи, і її протиправність є підставою для скасування такої постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, понесені та доведені позивачем судові витрати, що складаються зі сплати ним під час подання позову судового збору в розмірі 605,60 грн (а.с. 1), суд вважає за необхідне стягнути на користь останнього за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, яке є відповідачем у справі і посадовою особою якого була винесена оскаржувана позивачем постанова.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72-77, 79, 139, 211, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського Відділу поліцейської діяльності № 1 (м. Нетішин) Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області капрала поліції Закліцького Владислава Петровича серії ЕНА № 1832392 від 05.04.2024 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн, а відповідну справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити.

У задоволенні позовних вимог в частині визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн (шестисот п`яти гривень шістдесяти копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів із дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області (ідентифікаційний код 40108824; місцезнаходження: Хмельницька область, Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, буд. 7).

Суддя І.Г. Безкровний