Справа № 320/472/23
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року № 320/472/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними та скасування наказів та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 11.08.2022 №579/6;

визнати протиправним та скасувати наказ Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.08.2022 №569/6;

зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути скаргу позивача від 28.03.2022 №1;

зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути скаргу позивача від 28.03.2022 №2;

стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду завдану суб`єктом владних повноважень у розмірі 4 962грн., в наслідок прийняття протиправних наказів від 11.08.2022 №579/6 та від 10.08.2022 №569/6.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваних наказів.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив повністю з підстав правомірності прийняття оскаржуваних наказів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.04.2023 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 15.11.2021 у справі №707/1771/21 за позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2 , державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Савчук Лариси Анатоліївни позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано рішення Білозірської сільської ради № 101-52/VII від 24.02.2020 року «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 »; визнано незаконним та скасовано рішення Білозірської сільської ради № 105-14/VII від 27.04.2020 року «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 »; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте держаним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаського району Черкаської області Савчук Ларисою Анатолівною за індексними номером 36456772 від 06.05.2020; визнано недійсним договір оренди землі, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і зареєстрований виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області 04.06.2020 р.; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області, за індексними номером 36804945 від 04.06.2020; зобов`язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :01:006:0583 до комунальної власності Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області; зобов`язано Білозірську сільську раду Черкаського району Черкаської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під кадастровим номером :01:006:0583, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради та прийняти рішення відповідно до закону. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішеннями державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Яжемчук О.А. від 02.02.2022 №63212269 та №63211241 відмовлено позивачу у скасуванні права власності ОСОБА_2 щодо земельної ділянки та у скасуванні права оренди ОСОБА_3 щодо земельної ділянки на підставі рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15.11.2021 у справі №707/1771/21.

Не погоджуючись з рішеннями державного реєстратора від 02.02.2022 №63212269 та №63211241, позивачем подано скарги до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

За результатами розгляду скарг позивача Колегією з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції 02.08.2022 прийняті Висновки, якими рекомендовано відмовити у задоволенні скарг ОСОБА_1 від 28.03.2022 №1 та №2 у зв`язку з тим, що рішення від 02.02.2022 №63212269 та №63211241 відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав.

На підставі вказаних Висновків відповідачем 10.08.2022 прийнято наказ №569/6 «Про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.03.2022 №2» та 11.08.2022 наказ №579/6 «Про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 від 28.03.2022 №1».

Позивач, вважаючи протиправними накази відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Міністерство юстиції України здійснює повноваження у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень у відповідності до вимог Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004 № 1952-IV та Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128.

Відповідно до статті 7 Закону Мін`юст, серед іншого: 4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав; 5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом; 6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом; 7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом.

Частинами першою, другою, п`ятою, шостою, восьмою та дев`ятою статті 37 цього Закону визначено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Мін`юст, його територіальних органів або до суду.

Мін`юст розглядає скарги:

1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір);

2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України протягом 15 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

За результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про:

1) відмову у задоволенні скарги;

2) задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про:

а) скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України, прийнятого за результатами розгляду скарги;

б) скасування рішення про зупинення державної реєстрації прав, про зупинення розгляду заяви або про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав;

в) виправлення помилки, допущеної державним реєстратором;

в-1) усунення порушень, допущених державним реєстратором, з визначенням строків для виконання наказу;

г) тимчасове блокування доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

ґ) анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав;

е) притягнення до дисциплінарної відповідальності посадової особи територіального органу Міністерства юстиції України;

є) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю.

Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо:

1) скарга оформлена без дотримання вимог, визначених частиною п`ятою цієї статті;

2) на момент прийняття рішення за результатом розгляду скарги відбулася державна реєстрація цього права за іншою особою, ніж зазначена у рішенні, що оскаржується;

3) наявна інформація про судове рішення або ухвалу про відмову позивача від позову з того самого предмета спору, про визнання позову відповідачем або затвердження мирової угоди сторін;

4) наявна інформація про судове провадження у зв`язку із спором між тими самими сторонами, з тих самих предмета і підстав;

5) є рішення цього органу з того самого питання;

6) в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника;

7) скарга подана особою, яка не має на це повноважень;

8) закінчився встановлений законом строк подачі скарги;

9) розгляд питань, порушених у скарзі, не належить до компетенції органу;

10) державним реєстратором, територіальним органом Міністерства юстиції України прийнято таке рішення відповідно до законодавства.

Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України (частина дев`ята статті 37).

На виконання частини дев`ятої статті 37 Закону № 1952-IV та частини дев`ятої статті 34 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, Кабінетом Міністрів України постановою від 25.12.2020 №1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Наказом Міністерства юстиції України 09.01.2020 № 71/5 затверджено Положення про Колегію з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Положення № 71/5), згідно якого колегія здійснює колегіальний розгляд скарг у сферах державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфери державної реєстрації).

Відповідно до підпункту 10 розділу III Положення № 71/5 за результатом розгляду скарги у сферах державної реєстрації Колегія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 1128 скарга у сфері державної реєстрації реєструється у день її надходження до Мін`юсту чи відповідного територіального органу відповідно до вимог законодавства з організації діловодства у державних органах за умови підписання її скаржником, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Скаржник може відкликати подану ним скаргу у сфері державної реєстрації до прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення щодо неї. Відкликана скарга у сфері державної реєстрації залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 13, 14 Порядку № 1128 за результатом розгляду скарги у сфері державної реєстрації колегіально колегія формує висновок про те, чи:

1) встановлено наявність порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту;

2) підлягає скарга у сфері державної реєстрації задоволенню (в повному обсязі чи частково (з обов`язковим зазначенням в якій частині) шляхом прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішень, передбачених законом.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації, у тому числі колегіально, Мін`юст чи відповідний територіальний орган приймає рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законом.

Не пізніше наступного робочого дня з дня прийняття Мін`юстом чи відповідним територіальним органом рішення про задоволення скарги у сфері державної реєстрації або про відмову в її задоволенні засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) розміщуються на офіційному веб-сайті Мін`юсту чи відповідного територіального органу.

За результатами розгляду скарги у сфері державної реєстрації у строки, встановлені Законом України «Про звернення громадян», засвідчені в установленому законодавством порядку відповідні копії рішень Мін`юсту чи його територіального органу, копії висновків колегії (у разі розгляду скарг у сфері державної реєстрації колегіально) разом із супровідним листом надсилаються скаржнику.

Пунктом 2 частини шостої статті 37 Закону передбачено, що за результатами розгляду скарги Міністерство юстиції України та його територіальні органи приймають мотивоване рішення про задоволення (повне чи часткове) скарги шляхом прийняття рішення про: анулювання доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовує позов тим, що п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону України Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується зокрема у разі державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Стверджує, що в даних правовідносинах на підставі ч.4 ст. 78 КАС України має застосовуватись рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15.1 1.2021 року у справі № 707/1771/21.

Однак, з даними твердженнями позивача суд не погоджується, оскільки при розгляді скарг позивача на дії реєстратора Колегія у своєму висновку зазначила: водночас з відомостей Державного реєстру прав Колегією встановлено, що оскаржуване рішення прийнято за результатом розгляду заяви про скасування № 50745892, до якої додано рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 15.11.2021 у справі № 707/1771/21, зміст якого не надає підстави для проведення відповідних реєстраційних дій.

Пунктом 2 частини третьої статті 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, встановлено, що дії державного реєстратора в процедурі здійснення державної реєстрації прав, серед іншого, полягають у перевірці поданих для державної реєстрації документів на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та прийнятті відповідних рішень.

Разом з цим, відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

У частині сьомій статті 78 КАС України передбачено, що правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Під преюдиційністю розуміється обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істинність вже встановлено у такому, що набрало законної сили, рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив в законну силу.

Правова позиція щодо подібності правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16 та ухвалі Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі №910/3410/20. У зазначених судових рішеннях Верховний Суд зазначили, що подібність правовідносин, означає зокрема тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Таким чином, правовідносини, що розглядаються у справі № 320/472/23, не є подібними до правовідносин, що розглядались у справі № 707/1771/21.

Таким чином, суд приходить до переконання, що накази Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.08.2022 №569/6 та від 11.08.2022 №579/6, прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, а тому в задоволенні позовних вимог щодо скасування цих наказів має бути відмовлено.

У зв`язку із тим, що накази Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 10.08.2022 №569/6 та від 11.08.2022 №579/6 є правомірними, задоволеними також не можуть бути вимоги щодо зобов`язання Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути скаргу позивача від 28.03.2022 №1; зобов`язання Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повторно розглянути скаргу позивача від 28.03.2022 №2 та стягнення з відповідача на користь позивача моральну шкоду завдану суб`єктом владних повноважень у розмірі 4 962грн., в наслідок прийняття протиправних наказів від 11.08.2022 №579/6 та від 10.08.2022 №569/6, оскільки вони є похідними вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.