Справа № 711/4108/24
Суддя: Казидуб О. Г.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/4108/24
Номер провадження 2-а/711/39/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Шульга А.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача за дорученням: Юхименко О.В.

розглянувши позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 236 від 09.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, -

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 236 від 09.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП.

24 травня 2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду адміністративний позов, розгляд адміністративної справи вирішено провести у позовному провадженні з особливостями встановленими параграфом 2 глави 11 КАС України, призначено судове засідання.

04 червня 2024 року через канцелярію суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов Відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що 09 травня 2024 року ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 при уточненні облікових даних було з`ясовано, що він не перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_3 та не оновлював свої військово-облікові дані, в результаті чого у нього відсутній діючий військово-обліковий документ дані дії призвели до порушення вимоги Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487, згідно яких призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ у Центральному управління або регіональних органах СБУ, військовозобов`язані розвідувальних органів у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також, у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад; за місцем роботи (навчання) в центральних і місцевих органах виконавчої влади, в інших державних органах, в органах місцевого самоврядування, в органах військового управління (органах управління), військових частинах (підрозділах) Збройних сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органах спеціального призначення, на підприємствах, в установах, організаціях, закладах освіти, закладах охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і формі власності.

Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210 КУпАП склала уповноважена посадова особа, оператор ВВОБССЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_2 , згідно вимог ст. 254 КУпАП.

Свідки правопорушення виявленого 09 травня 2024 року стали ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вони були ознайомлені з матеріалами справи та підтвердили, що згідно витягу з протоколу № 6 від 30 листопада 2023 року громадянин ОСОБА_1 зобов`язаний був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 після виповнення 27 років, матеріали справи щодо ухилення від призову направити до правоохоронних органів.

Позивач особисто надав пояснення в протоколі, що положення ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП йому доведені та зрозумілі та підтвердив факт свого неперебування на військовому обліку. Заяв, клопотань та зауважень до змісту протоколу та обставин справи не заявляв, документів, які бажає долучити до протоколу не надавав, лише зазначив, що не знав, що треба з`являтися.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно громадянина ОСОБА_1 розглядав начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_5 і враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 2 ст. 210 КУпАП в особливий період, постановив за порушення правил військового обліку в умовах особливого періоду, притягнути його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210КУпАП шляхом накладення штрафу у мінімальному передбаченому розмірі у сумі 1700 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України просить залишити позовну заяву без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти залишення позовної заяви без розгляду, зазначив, що при складанні постанови він не був присутнім.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за дорученням ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що строки на оскарження постанови дуже пропущені, ОСОБА_1 був присутнім при розгляді справи, це підтверджує зазначена дата та підпис, прізвище та ініціали.

Суд, заслухавши думку учасників дослідивши матеріали адміністративної справи, розглянувши подане представником відповідача клопотання та дослідивши додані до нього письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що в резолютивній частині позовної заяви позивач просить поновити строк на оскарження постанови № 236 від 09.05.2024, винесену ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У позовній заяві зазначено, що 09.05.2024 року у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 о 18 год. 30 хв. було повідомлено про наявність протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП та вже винесену постанову № 236 від 09.05.2024 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП відносно нього.

Також, зазначає, що ані протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП, ані постанову № 236 від 09.05.2024 складених та винесених відносно нього, вручено йому того ж дня 09.05.2024 року не було. Натомість зауважено, що він зможе їх отримати після сплати накладеного штрафу, передбаченого ч. 2 ст. 210 КУпАП.

10.05.2024 ним спрямовано письмову заяву щодо надання можливості ознайомитися з матеріалами адміністративної справи та зробити копії на адресу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке вручено 14.05.2024 року (згідно треккінгу поштового відправлення «Укрпошта» № 766).

Також, вказує, що протокол про адміністративне правопорушення вручений йому не був, а його фото він зробив лише при ознайомленні з матеріалами 20.05.2024 року.

Враховуючи викладені позивачем у заявах доводи, суд приходить до наступних висновків:

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями частини першої статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (частина третя статті 6 КАС України).

За змістом частин першої - третьої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, зокрема і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

У пунктах 37 та 38 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" ЄСПЛ нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть звужувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (див. рішення від 28.03.2006 у справі "Мельник проти України", заява № 23436/03, пункти 22- 23).

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні "Плахтєєв та Плахтєєва проти України" (№ 20347/03) зазначив, що право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, таким, наприклад, як передбачені законом строки давності (пункт 35).

У пункті 41 рішення "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) ЄСПЛ вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Як вбачається з матеріалів справи, як вбачається з оскаржуваної постанови, постанову № 236 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 210 КУпАП від 09.05.2024 року про накладення штрафу в сумі 1700 грн. 00 коп., ОСОБА_1 отримав 09 травня 2024 року.

Тому, доводи позивача про те, що з оскаржуваною постановою він ознайомився лише при ознайомленні з матеріалами 20.05.2024 року, і тому пропустив строк її оскарження з поважних причин, спростовується матеріалами справи.

Так, відповідно до п. 8 ч. 1ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В силу положень ч. 4 ст. 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд прийде до висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не наведено поважних причин, які б унеможливили його звернення до суду в межах установленого КАС України строку, а обставини, на які він посилається, не свідчать про існування будь-яких перешкод у реалізації ним свого права на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, будь-яких інших обставин щодо поважності причин пропуску процесуального строку, позивачем не наведено.

Отже, суд приходить до висновку про необхідність залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.3 та ч.4ст.123 КАС України.

При постановлення судового рішення судом враховані висновки, які викладені у постанові ВС від 27.11.2018 у справі № 473/2236/17, від 30.08.2021 у справі № 500/485/20.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 5, 6, 44, 120, 122, 123, 268 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 236 від 09.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 цього Кодексу.

Повний текст ухвали виготовлено 10 червня 2024 року.

Головуючий: О. Г. Казидуб