Справа № 753/192/23
Суддя: Аксьонова Н. М.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 753/192/23
Провадження 2-а/760/592/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

09 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Управління патрульної поліції у м. Києві про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в якому просить суд скасувати постанову інспектора з відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП, старшого лейтенанта поліції Римара Тараса Олександровича серії БАБ №531336 від 30 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30 листопада 2022 року інспектором з відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшим лейтенантом поліції Римаром Тарасом Олександровичем прийнято постанову серії БАБ №531336, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1020 грн.

Як вказано у постанові, 30 листопада 2022 року о 02 год. 55 хв. на автомобільній дорозі на ділянці автомагістралі Н-01, м. Київ, Столичне шосе, 96 (з`їзд з вулиці Академіка Заболотного на Столичне шосе), ОСОБА_1 як виконавець робіт ТОВ «Автомагістраль-Південь» не вжив заходів щодо належного утримання проїжджої частини в зимовий період, що призвело до ожеледиці, та не вжив своєчасних заходів щодо обмеження руху та встановлення безпечних умов для руху автотранспорту, чим порушив стандарти ДСТУ 3587-97 (не встановив своєчасно заборонні знаки або обмеження руху), ДСТУ 4100:2021 (не вжив своєчасних дій по відновленню небезпечних умов для руху транспорту), що призвело до порушення п.п.1.5 ДТП , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, та такою, що порушує його права та законні інтереси. Зазначена у постанові інформація не відповідає дійсності, оскільки інспектором порушено процедуру притягнення позивача до адміністративної відповідальності. До постанови не долучено та у її тексті не відображено пояснень позивача, наданих при розгляді справи про адміністративне правопорушення, посадової інструкції позивача, з якої можливо встановити покладання обов`язку, зазначеного у постанові.

Крім того, між Службою автомобільних доріг у Київській області та ТОВ «Автомагістраль-Південь» укладено договір №54-21 від 15 лютого 2021 року з експлуатаційного утримання автомобільних доріг, в тому числі й Н-01 Київ-Знамянка, відповідно до якого позивач не є відповідальною особою за цю ділянку дороги. До диспетчерів ТОВ «Автомагістраль-Південь» 30 листопада 2022 року не надходило будь-якої інформації щодо ДТП за адресою: м. Київ, Столичне шосе, 96. Також працівниками товариства 29 листопада 2022 року зафіксовано сильний сніг починаючи з 17 год. 00 хв. та здійснено виїзд на ділянки дороги для здійснення планового обстеження та обробки покриття ПОМ. Відповідно до ДСТУ 4100:2021 та ДСТУ 7168:2010 на автодорозі Н-01 встановлені та зафіксовані дорожні знаки.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року адміністративну справу передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 березня 2023 року справу розподілено судді Оксюті Т.Г.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2023 року справу розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

20 листопада 2023 року на виконання ухвали суду від 22 травня 2023 року позивач подав клопотання про заміну відповідача на Департамент патрульної поліції.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва 27 листопада 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

17 січня 2024 року від представника Департаменту патрульної поліції - Кубрака О.І. надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень вказав, що викладені в позовній заяві твердження позивача не відповідають дійсності, а позовні вимоги є безпідставними та такими що не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень. Інспектор при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень та у спосіб визначений КУпАП.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України судовий розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, заперечення відповідача, обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Установлено, що 30 листопада 2022 року інспектор відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старший лейтенант поліції Римар Т.О. прийняв постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №531336 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.140 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу розміром 1020 грн.

Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що 30 листопада 2022 року о 02 год. 55 хв. на автомобільній дорозі на ділянці автомагістралі Н-01, м. Київ, Столичне шосе, 96 (з`їзд з вулиці Академіка Заболотного на Столичне шосе), ОСОБА_1 як виконавець робіт ТОВ «Автомагістраль-Південь» (відповідальний за утримання проїзної частини та експлуатаційного стану в зимовий період) не вжив заходів щодо належного утримання проїжджої частини в зимовий період, що призвело до ожеледиці, та не вжив своєчасних заходів щодо обмеження руху та встановлення безпечних умов для руху автотранспорту, чим порушив стандарти ДСТУ 3587-97 (не встановив своєчасно заборонні знаки або обмеження руху), ДСТУ 4100:2021 (не вжив своєчасних дій по відновленню небезпечних умов для руху транспорту), що призвело до порушення п.п.1.5 ДТП , за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 140 КУпАП.

Позивач, звернувшись до суду з указаним позовом, вважає оскаржувану постанову необґрунтованою та незаконною, адже до неї не додано жодного доказу на підтвердження вчинення ним порушення, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст.72 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частинами першою, другою і третьою статті 140).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року №1395.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (абз.1 п.4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з ч.2, ч.4 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч.1 ст.140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Частина 1 статті 140 КУпАП передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді накладення штрафу на посадових осіб у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, залізничних переїздів, інших дорожніх споруд, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху, або неприйняття своєчасних заходів до відновлення безпечних умов для руху.

Об`єктом правопорушень, передбачених даною статтею, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Диспозиція вказаної статті включає кілька правопорушень, одне з них за об`єктивною стороною інкримінується ОСОБА_1 , а саме: недодержання правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць.

Суб`єктивна сторона відповідного правопорушення характеризується наявністю умислу, так і необережності.

Суб`єктами правопорушень, передбачених, зокрема частиною 1, можуть бути лише посадові особи, до компетенції яких належить додержання правил, норм і стандартів при утриманні шляхів, вжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на дорогах місць провадження робіт.

Виходячи з об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КУпАП, обов`язковому встановленню підлягають характер та ступінь забруднення та/або пошкодження автодороги відповідного виду аби мати можливість співвіднести виявлені недоліки утримання дороги із діючими правилами, нормами і стандартами, недотримання яких тягне адміністративну відповідальність посадової особи, уповноваженої забезпечити належне утримання відповідних доріг (вулиць).

За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Крім того, у п. 1.5 ПДР, вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про автомобільні дороги» вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 р. №198 «Про затвердження Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», ремонт і утримання дорожніх об`єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору, а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

В п.5 вказаної Постанови вказано, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації, користувачі дорожніх об`єктів та спеціалізовані служби організації дорожнього руху зобов`язані забезпечувати зручні і безпечні умови руху, сприяти збільшенню пропускної спроможності дорожніх об`єктів, запобігати травмуванню учасників дорожнього руху, пошкодженню транспортних засобів і дорожніх об`єктів, забрудненню навколишнього середовища.

Відповідно до п. 11 Розділу II Постанови КМУ №198 від 30.03.1994 року власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; своєчасно сповіщати місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування і користувачів автомобільних доріг про строки і порядок закриття або обмеження руху транспортних засобів, стан дорожнього покриття, рівень аварійності на відповідних ділянках, гідрометеорологічні та інші умови.

Статтею 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів визначаються ДСТУ 3587-97, які затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 31.07.1997 №441 та припинили дію з 01.12.2022 року.

Пунктом 6 стандарту визначено вимоги до експлуатаційного утримання в зимовий період. Так, експлуатаційний стан дорожнього покриття, узбіч, розділювальних смуг, тротуарів, пішохідних та велосипедних доріжок, ТЗОДР, інженерного облаштування, споруд дорожнього водовідводу, транспортних споруд, зовнішнього освітлення при утриманні автомобільних доріг у зимовий період визначається під час патрулювань. Патрулювання здійснюють організації, що відповідають за експлуатаційний стан автомобільних доріг, щоденно, а при інтенсивних, тривалих снігопадах та хуртовинах і появах слизькості - цілодобово, згідно з відповідними нормативно-правовими актами та нормативними документами. Строки проведення робіт з ліквідації зимової слизькості з моменту її виявлення та снігоочищення після закінчення снігопаду та (або) хуртовини не повинні перевищувати зазначені у таблицях 4 і 5 (визначаються від рівня вимог до автомобільних доріг).

Відповідно до п. 14.9.16 ДСТУ 4100:2021, табличку 7.12 «Ожеледиця» застосовують зі знаками 1.13, 1.38, 1.39, 3.1-3.4, 3.6-3.14, 3.25, 3.27, 3.29, 3.31 та 4.21 для зазначення того, що дія знака поширюється тільки на зимовий період часу, коли проїзна частина може бути слизькою.

Відповідно до п. 14.3.17 ДСТУ 4100:2021, знак 1.13 «Слизька дорога» потрібно встановлювати перед ділянками доріг, на яких коефіцієнт зчеплення шин із вологим покриттям проїзної частини менше ніж допустимий згідно з ДСТУ 3587 та на ділянках доріг, де в зимовий період на покритті спостерігається ожеледиця.

Відповідно до п. 5.2.3 ДСТУ 3587-97, коефіцієнт поздовжнього зчеплення, що виміряний згідно з ДСТУ 8746 та/або іншими нормативними документами, повинен бути для автомобільних доріг загального користування не менше ніж 0,35, для вулиць і доріг міст та інших населених пунктів - не менше ніж 0,40.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року при складанні протоколу про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 139, частиною четвертою статті 140 КУпАП або постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою - третьою статті 140 КУпАП (коли протокол не складається), до них необхідно долучати акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі з відповідними замірами та схемою.

У п. 7 оскаржуваної постанови зазначено, що до неї додаються акт обстеження ВШМ, фотоматеріал, пояснення, однак відповідачем не надано таких матеріалів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення.

Крім того, за приписами статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків..

Отже, бездіяльність посадових осіб не повинна створювати небезпеку чи перешкоду для руху. Невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху при виникненні умов, які загрожують безпеці руху передбачають притягнення відповідної посадової особи до відповідальності, передбаченої статтею 140 КУпАП.

Проте, з наданого позивачем примірника Договору №54-21 від 15 лютого 2021 року на послуги з довгострокового експлуатаційного утримання автомобільних доріг державного значення, встановлюється покладення відповідальності за експлуатаційний стан автомобільних доріг, безпеку та безперебійність дорожнього руху на них, на ОСОБА_2 (ордер/ дозвіл №4 від 15 лютого 2021 року).

Відповідачем на підтвердження того, що ОСОБА_1 є належним суб`єктом відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП жодних доказів не надано, у відзиві орган державної влади не навів підстав за яких дійшов висновку про невиконання позивачем покладених на нього обов`язків.

Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Європейський суд з прав людини поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення (справа «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року). ЄСПЛ зазначив, що український уряд визнав кримінально-правовий характер правопорушення.

В своїх судових рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував на те, що формулювання обвинувачення є важливою умовою справедливого та об`єктивного судового розгляду.

В рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» Європейський Суд зазначив, що «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення». Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.

У постанові від 12 травня 2020 року у справі №513/899/16-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Разом з тим, оскаржувана постанова не містить доказів факту вчинення позивачем порушення (події адміністративного правопорушення), передбаченого ч .1 ст. 140 КУпАП.

Відповідач у порушення вимог частини 2 статті 7 КАС України не надав суду доказів того, що розгляд справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відбувався відповідно до вказаних вище вимог КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Враховуючи принцип змагальності адміністративного процесу та встановлений КАС України обов`язок відповідача щодо доказування правомірності свого рішення, суд вирішує спір на основі викладених в позові аргументів та з`ясованих в судовому засіданні обставин.

Приймаючи до уваги, що всі сумніви щодо доведеності вини правопорушника слід тлумачити на його користь, а тому за відсутності належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд доходить висновку, що останнього неправомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 140 КУпАП, оскільки докази протилежного суду надано не було.

Відповідно до статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За встановлених обставин, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №531336 від 30 листопада 2022 року та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України, з відповідача - Департаменту патрульної поліції, який є суб`єктом владних повноважень на користь позивача необхідно стягнути понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору у сумі 496,20 грн.

Також враховуючи, що позивачем було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено у постанові Велика Палата Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач має право на звернення до суду з клопотанням про повернення переплаченого судового збору у сумі 496,20 грн (992,40 грн - 496,20 грн).

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-78, 90, 134, 139, 241-246, 255, 257, 269, 286, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №531336 від 30 листопада 2022 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.140 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1020 грн, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 коп. понесених судових витрат.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Шостого адміністративного апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони у справі:

позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3; .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова