Справа № 161/3210/24
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/3210/24
Провадження № 2-а/161/83/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Рівненській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 16 лютого 2024 року відповідачем було складено щодо ОСОБА_1 постанову серії ЕНА № 1449614 по справі про адміністративне правопорушення, за змістом якої, ним було порушено вимоги п. 9.2 «б» ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, щодо її змісту та процедури складання. Вказує, що працівником поліції, при розгляді справи не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, а постанова не відображає дійсних обставин справи.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 1449614 від 16.02.2024 року.

Ухвалою суду від 20 лютого 2024 року позов залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 04 березня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про дорожній рух» та ПДР України. Вказує, що факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з місця вчинення та розгляду справи про адміністративне правопорушення, що був здійснений на відеореєстратор з автомобіля поліцейського. Крім того, вказує, що позивачу було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. Просить в задоволені позову відмовити повністю.

28 березня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій наведено доводи на спростування аргументів відзиву.

До судового засідання позивач подав заяву, в якій просить суд справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В минулому судовому засіданні пояснив, що 15.02.2024 року о 23 год 00 хв. заїхав на заправку в Дубно, де зустрівся із гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після того, гр. ОСОБА_2 сів до нього в автомобіль, вони поїхали до Луцька, а гр. ОСОБА_3 поїхав за ними. Вказав, що проїжджаючи кільце на Млинів, ввімкнув правий покажчик повороту та з`їхав в поворот в напрямку Луцька. Пізніше, через 500 м позивач зупинився, до нього під`їхала патрульна машина працівників поліції і склали на нього постанову. Однак будь-яких належних доказів того, що це його автомобіль рухався по кільці і не ввімкнув покажчик повороту поліцейські позивачу не пред`явили. Зазначив, що з відео реєстратора видно, що це не його автомобіль перетинав кільце, оскільки в його авто праві двері мають інший колір, який відрізняється від фарби його автомобіля, а також диски шин, в транспортного засобу, який видно на відео, відрізняються від його дисків.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, хоча завчасно та належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Крім того, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Судом встановлено, що 15.02.2024 року поліцейським 1 взводу 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області капралом поліції ОСОБА_4 винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1449614 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (далі постанова) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. (а.с. 4).

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , 15.02.2024 року о 23 год. 53 хв. на автодорозі М-19 Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, 192 км, керуючи транспортним засобом «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку під час зміни напрямку руху, чим порушив п. 9.2 «б» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до п. 9.2 (б) ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Обов`язок органу (посадової особи) з`ясувати усі обставини справи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення чітко визначений ст. 280 КУпАП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Крім того, статтею 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

В ході розгляду справи, свідок ОСОБА_2 суду показав, що 15.02.2024 він був пасажиром в автомобілі, яким керував ОСОБА_1 , коли позивач проїжджав кільце, то включив сигнал правого повороту.

Окрім того, свідок ОСОБА_3 , суду показав, що 15.02.2024 року, керував своїм транспортним засобом позаду автомобіля, яким керував позивач. Вказує, що водій ОСОБА_1 перетинаючи кільце, включав покажчик правого повороту.

Оцінюючи надану відповідачем відео фіксацію з місця вчинення правопорушення, суд зазначає наступне.

Зокрема, з оглянутого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора поліцейського (а.с.28), неможливо встановити факт увімкнення чи не увімкнення ОСОБА_1 світлового покажчика повороту, оскільки транспортний засіб, який рухався по перехресті з круговим рухом знаходився на значній відстані від автомобіля поліції, що позбавляє можливості встановити марку машини, її державний номерний знак та колір.

Отже, у даному випадку для підтвердження порушення пункту 9.2 «б» ПДР, відповідач надав відеозапис події, з якого неможливо поза розумним сумнівом встановити факт, що саме автомобіль «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 рухався на перехресті з круговим рухом та не ввімкнув світловий покажчик повороту.

Сама ж по собі оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення нею правопорушення. При цьому, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

До такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (провадження № К/9901/15804/18), яка повинна враховуватися судом при вирішенні цих правовідносин.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок органу (посадової особи) з`ясувати усі обставини справи під час розгляду справи про адміністративне правопорушення чітко визначений ст. 280 КУпАП.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Враховуючи зазначені вище обставини, суд вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджували б вину позивача у порушенні ПДР (фото, відеофіксаціїї, пояснень інших свідків порушення) відповідачем в силу вимог ст. 283 КУпАП під час притягнення позивача до адміністративної відповідальності не зібрано і не надано суду в ході розгляду даної справи, хоча обов`язок щодо доказування відповідачем правомірності свого рішення безпосередньо встановлений нормами ч.2 ст. 77 КАС України.

Статтею 62 Конституції України передбачено що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, відповідач під час розгляду справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, не довів в діях позивача склад зазначеного порушення і наявність його вини.

Враховуючи вищевикладене, суд дослідивши представлені докази, вважає, що при складанні постанови відповідачем не були дотриманні норми ст.ст. 278, 279, 280, 283 КУпАП, які визначаються порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, тому на підставі ч. 3 ст. 286 КАС України слід скасувати оскаржувану постанову та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 1449614 від 16.02.2024 року поліцейського 1 взводу 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Рівненській області капрала поліції ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.