Справа № 607/7839/24
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2024 Справа №607/7839/24 Провадження №2-а/607/198/2024

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Дзюбича В.Л., за участю секретаря судового засідання Кочмар С.М., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лобач М.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

08.04.2024 позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Янчишина В.Й., звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якій позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №728178 від 27.03.2024 якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн. та закрити провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що викладені обставини, які відображені в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки 27.03.2024 о 01 год. 39 хв., за обставин викладених у фабулі оскаржуваної постанови, транспортним засобом Nissan X-Trail він не керував.

З врахуванням вищенаведеного, позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із відсутністю в його діях ознак складу адміністративного правопорушення, а тому просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

26.04.2024 судом зареєстровано відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього, оскільки візуальна інформація відеофіксації відображає факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем, а також місце вчинення такого правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позові, просили суд їх задовольнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні щодо позову заперечили, з підстав наведених у відзиві.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснив, що 27.03.2024 зва адресом провулок Цегельний, 1 в м. Тернополі він разом із позивачем, а також ОСОБА_3 разом вийшли із офісу. Бачив, як ОСОБА_4 в автомобіль на місце пасажира, однак хто сідав на місце водія не бачив.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.03.2024 т.в.о. командира взводу 1 роти УПП в Тернопільській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 була винесена постанова серії БАБ №728178 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 27.03.2024 о 01 год. 39 хв. в м. Тернополі на перехресті вулиць Драгоманова П.Орлика, керував транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідач вимогам стандартів, чим порушив п.2.9 (в) ПДР України.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у вищевказаній постанові.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п.3 ч.1ст.23 Закону України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 №580-УІП, поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 23 цього ж закону поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично дорожній мережі.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, Іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 222 КУпАП, від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень, зокрема, і за частиною 1 статті 121-3 КУпАП.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ч. 5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 2.3 рішення Конституційного суду України N 5-рп/2015 від 26,05.2015 "у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення", законодавство передбачає випадки коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова (ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП), в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (в даному випадку відповідач) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, крім того чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона притягненню до адміністративної відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справ.

За змістом ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Так, відповідачем до відзиву долучено диск із відеозаписом із нагрудної камери інспектора поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 №1306 ( із змінами і доповненнями).

Згідно з вимогами п. 1.1 ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови позивачу ставиться у вину те, що він керував транспортним засобом марки Nissan X-Trail, з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів, чим порушив п.2.9 (в) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Диспозиція ч.1 ст.121-3 КУпАП України передбачає відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Відповідно до п.2.9 (в) Правил дорожнього руху водієві забороняється, в тому числі, керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Згідно вимог п. 30.2 ПДР України, на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка.

На момент виникнення спору між сторонами питання розміщення номерних знаків на транспортних засобах, їх кількість та характеристики регулювалися ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування» та наказом Міністерства внутрішніх справ України № 166 від 02 березня 2021 року «Про деякі питання державних номерних знаків транспортних засобів».

У відповідності до п.1 розділу 3 Вимог до номерних знаків транспортних засобів затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 березня 2021 року № 166 знаки залежно від типу мають містити інформацію щодо адміністративно-територіальної належності (крім знаків, що належать транспортним засобам, які зареєстровані на підставі договору, укладеного в електронному вигляді у визначеному законодавством порядку, на яких використовуються літеросполуки «ЕЭ», «ЭС», «ОІ», «РВ»), порядкового номера, серії та символи державної належності, літеросполуки «СВР» - на знаках підтипів 4-1 та 4-2, «БР» - на знаках підтипів 4-3 та 4-4, літеру «Б» - на знаках підтипів 4-5 та 4-6, літеру «Т» - на знаках підтипів 8-2 та 12-1, літеросполуку «ТР» - на знаках підтипу 12-2, літеру «Е» - на знаках типу 13, літеру «В» - на знаках типу 14, літеру «в» - на знаках типу 15, літеру «С» - на знаках типу 16, літеру «8» - на знаках типу 17.

У відповідності до п. 2 розділу 4 Вимог до номерних знаків транспортних засобів затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 березня 2021 року № 166 знаки необхідно виготовляти в помірному макрокліматичному виконанні для експлуатації при температурі навколишнього середовища від мінус 30 °С до плюс 45 °С і відносній вологості повітря 75%.

У відповідності до п.п. 3 та 4 розділу 4 Вимог до номерних знаків транспортних засобів затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 02 березня 2021 року № 166 Знаки, крім знаків типів 2, 6 та підтипів 3-3, 8-2, 12-2, необхідно виготовляти штампуванням із стрічки з алюмінію або з листового алюмінію товщиною не менше ніж 0,8 мм. Знаки типів 9 та 10 допускається виготовляти з листової сталі, яка забезпечує потрібну міцність і довговічність знаків. Знаки типів 2, 6 та підтипів 3-3, 8-2, 12-2 допускається виготовляти з полістирольної стрічки. На лицьовий бік знаків типів 1, 4, 5, 7, 11, 13-17 та підтипів 3-1, 3-2, 8-1-1, 8-1-2, 12-1 наносять світлоповертальну плівку. Відшарування світлоповертальної плівки від лицьового боку знаків не допускається.

Оглядом відеозапису із нагрудної камери інспектора поліції вбачається, що екіпажем патрульної поліції був помічений транспортний засіб, номерні знаки якого не відповідали вимогам стандартів. Під`їхавши до вказаного автомобіля, біля нього був помічений позивач, який в ході спілкування із поліцейськими підтвердив факт того, що він керував автомобілем. Крім того, на вимогу поліцейських пред`явити документи, ОСОБА_1 підійшов до автомобіля та відкривши його, взяв необхідні йому документи.

Відповідно до відеозапису, зафіксовано передню частину транспортного засобу Nissan X-Trail, з якого вбачається, що на передньому бампері транспортного засобу наклеєно самоклейку стрічку із символами номерного знаку.

З цих підстав, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за невідповідність номерного знаку вимогам стандартів, якими не передбачено такої характеристики номерного знаку як самоклейка стрічка.

Таким чином, з огляду на вище зазначене, притягнення позивача до відповідальності відбулось без порушення вимог чинного законодавства, згідно «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС № 1395 та іншим відомчих актів.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи позивача викладені ним в позовній заяві про те, що він не керував транспортним засобом, оскільки як вбачається із переглянутих в судовому засіданні матеріалів відеофіксаціїї, останній визнав, що керував автомобілем, повідомивши поліцейських, що він їхав додому.

Показання свідка ОСОБА_2 також не спростовують факту керування позивачем транспортним засобом.

Судом враховано, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2007 року у справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи факт порушення, позивачем ОСОБА_1 вимог п.2.9 (в) ПДР України, а саме керування транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідачем в повній мірі доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 КУпАП. Постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч.1 ст.121-3 КУпАП, тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, заперечення позивача щодо безпідставності винесення постанови спростовуються вищевказаними доказами. Самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач повинен довести шляхом надання доказів на спростування обставин викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч.1 ст.8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч.1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Приймаючи рішення, суд враховує, що визначений правовою нормою ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позову без задоволення.

Також відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Згідно зі ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати, а саме судовий збір йому не відшкодовується.

Керуючись ст.ст.2, 9, 72, 77, 143, 241-246, 286 КАС України, ст.ст.7, 9, 121-3, 126, 247, 251, 252 КУпАП, суд,

УХВАЛИВ:

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №728178 від 27.03.2024, залишити без змін.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Янчишин Володимир Йосифович до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, адреса місця знаходження: вул.Котляревського, 24, м.Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич