Справа № 420/34938/23
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/34938/23

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

14 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила:

1. визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №36 від 28.09.2022 щодо відмови в переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести її на пенсію за віком згідно заяви, здійснивши нарахування та виплату такої пенсії з 21.09.2022 року в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, враховуючи довідку від 13.09.2022 № 146 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку від 13.09.2022 №147 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. 21.09.2022 позивач звернулась за правовою допомогою і на адвокатський запит представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 23.10.2023 №2600-0202-8/207273 повідомило, що заяву від 21.09.2022 щодо переведення на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» взято в опрацювання в рамках централізації Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач) з загальної черги. За результатами розгляду заяви було прийнято рішення про відмову в переведенні з одного виду пенсії на інший №36 від 28.09.2022, та управління надало відповідне рішення. Позивач вважає рішення відповідача протиправним з наступних підстав. З рішення вбачається, що до стажу державного службовця позивача не зараховано періоди з 10.08.2010 по 15.04.2013 та з 05.12.2013 по 01.05.2016. Відповідне не зарахування стажу і стало підставою для відмови у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». За наявності у особи станом на 1 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723- XII після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Отже, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону №3723-XII вік і страховий стаж. Доводи відповідача про те, що позивач не має права на призначення пенсії відповідно до Закону № 3723-ХІІ у зв`язку з тим, що їй присвоєно спеціальне звання як посадовій особі контролюючого органу, а тому її посада не відноситься до категорії посад державної служби, є безпідставними та повністю спростовуються положеннями ст. 344 Податкового кодексу України та Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 283 від 03.05.1994.

Позивач має стаж державної служби в податковій інспекції з 11.10.1993. З 23.04.2007 позивач обіймає посади державного службовця. З цієї дати по 09.08.2010 вона обіймала посаду головного спеціаліста в Кіровоградській обласній державній адміністрації, де їй присвоєно 13 та 12 ранги державного службовця. Починаючи з 10.08.2010 по 12.07.2011 позивач займала посаду головного державного ревізора в Державній податковій адміністрації України. З 11.07.2012 по 15.04.2013 головного державного податкового ревізора-інспектора В Державній податковій службі України. З 16.04.2013 по зокрема по 01.05.2016 і в подальшому ту ж саму посаду в Міністерстві доходів і зборів України. При цьому на цій посаді 16.04.2013 їй присвоєно 11 ранг державного службовця. Зазначений стаж позивача складає 8 років, 11 днів.

Відповідно до трудової книжки позивача, вона в період з 21.02.1994 по 29.12.2003 обіймала посади виконуючого обов`язки директора, заступника директора та директора Обласного державного комунального центру маркетингу «Товари Кіровоградщини». У період з 31.03.2004 по 10.04.2006 позивач очолювала у якості директора Державну госпрозрахункову установу «Агенство з питань банкрутства». Тобто й зазначені періоди зараховуються до стажу державного службовця позивача. Таким чином, на момент набуття чинності Закону України «Про державну службу» №889-VIII (01.05.2016) позивач обіймала посаду державного службовця і набула більше ніж 10 років державної служби, а саме 19 років, 11 місяців, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу». Визнаний пенсійними органами загальний стаж позивача складає 41 рік 6 місяців 5 днів, що підтверджується розпорядження про призначення їй пенсії відповідно до Закону №1058-IV.

Відповідач заперечує проти позову та у відзиві на позовну заяву вказує, що рішенням Головного управління № 36 від 28.09.2022 позивачу відмовлено в переведенні пенсії, оскільки чинним законодавством визначено, що пенсія за віком (в тому числі державним службовцям) призначається виключно на умовах та в порядку Закону № 1058. Необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому для жінок зазначений вік визначається ст. 26 Закону 1058 та становить шістдесят років. Тобто до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України Про державну службу № 889) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Після 01.05.2016, відповідно до ст. 90 Закону України «Про державне службу» № 899 (надалі Закон № 889) пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону 1058. При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723. Так, відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 899 державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Згідно з п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону 889 для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону 3723 та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723 в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Отже, Законом № 889 передбачається можливість збереження права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 виключно в порядку ч. 1 ст. 37 Закону № 3723. Враховуючи те, що загальний стаж позивача на посадах державної служби становить 3 роки 11 місяців 5 днів, тобто не відповідає вимогам, встановленим п. 10- 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889, у Головного управління були відсутні законні підстави для призначення Позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 889. Період роботи позивача з 10.08.2010 по 15.04.2013 та з 05.12.2013 по 01.05.2016 не може бути зараховано до стажу державної служби, оскільки у цей час позивач працювала на посадах, не передбачених Законом № 3723. Таким чином, Головне управління правомірно відмовило позивачу у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 на пенсію за Законом № 3723.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №36 від 28.09.2022 щодо відмови в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги, яких посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просять скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, позивач - про задоволення позовних вимог, відповідач - про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції встановлено право позивача на пенсію державного службовця у момент звернення позивача за призначенням даного виду пенсії, зокрема на підставі розрахунку стажу державної служби позивача, наявного в матеріалах справи. Отже, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача вчинити конкретні дії - зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно її заяви, здійснивши нарахування та виплату такої пенсії з 21.09.2022 року в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, враховуючи довідку від 13.09.2022 № 146 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку від 13.09.2022 №147 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

ГУ ПФУ в Одеській області в апеляційній скарзі зазначило, що суд першої інстанції не врахував, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889 передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Отже, Законом № 889 передбачається можливість збереження права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723 виключно в порядку ч. 1 ст. 37 Закону № 3723. Враховуючи те, що загальний стаж позивача на посадах державної служби становить 3 роки 11 місяців 5 днів, тобто не відповідає вимогам, встановленим п. 10- 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889, у Головного управління були відсутні законні підстави для призначення Позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 889.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та з 14.03.2022 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

19.09.2023 ОСОБА_1 звернулась із заявою № 6073 через веб-портал до Головного управління щодо переходу з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, яку оброблено в рамках централізації Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області та винесено рішення про відмову від 26.09.2023 № 36 у зв`язку із наступним.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.09.2023 №36 відмовлено ОСОБА_1 проведенні перерахунку пенсії щодо переходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу».

До заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 подала наступні документи:

- паспорт громадянина України;

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номера;

- трудову книжку НОМЕР_1 ;

- довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця) посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 194 від 12.09.2023 видана Державною податковою службою України;

- довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) №193 від 12.09.2023 видана Державною податковою службою України.

При розгляді всіх наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області виявлено, що проводити даний вид перерахунку пенсії неможливо, оскільки станом на 01.05.2016 в заявника стаж державного службовця складає 3 роки 11 місяців та 5 днів (період коли заявниці було присвоєно ранг державного службовця).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.09.2022 №36 також було відмовлено ОСОБА_1 у переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу», оскільки її страховий стаж як державного службовця складає 3 роки 11 місяців 5 днів. При цьому, основним критерієм, за яким слід визначити можливість зарахування періоду роботи на посаді державного службовця до стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723, є встановлення згідно з посадою, яка обіймається, відповідного рангу. Згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 як державного службовця складає 3 роки 11 місяців 5 днів. До страхового стажу як державного службовця враховані період роботи з 24.04.2007-09.08.2010, та 16.04.2013-04.12.2013, коли їй було присвоєно ранг державного службовця. Згідно трудової книжки з 10.08.2010 по 15.04.2013 їй присвоєно спеціальне звання «Радник податкової служби», а 05.12.2013 - спеціальне звання «Радник податкової та митної справи», тому права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про Державну службу» позивачка не має (а.с.27).

Не погоджуючись із таким рішенням про відмову у перерахунку та переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», позивач звернулася до суду. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що період роботи (служби) позивачки у Департаменті економічного розвитку та торгівлі Кіровоградської обласної державної адміністрації, в податкових та митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Більш того, на момент набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VІІІ, 01.05.2016 позивачка працювала в Державній фіскальній службі України головним державним інспектором ревізором. Відтак, позивачем дотримані всі умови, які визначені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для призначення їй пенсії за віком на підставі статті 37 Закону № 3723-ХІІ. Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку є саме зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про перехід з пенсії за віком згідно з Законом №1058 на пенсії за віком за Законом №889, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Вимога позивачки про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести її на пенсії за віком згідно її заяви, здійснивши нарахування та виплату такої пенсії з 21.09.2022 в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, враховуючи довідку від 13.09.2022 № 146 та довідку від 13.09.2022 №147 не підлягає задоволенню, оскільки пенсійним органом не надавалась оцінка щодо розміру пенсії позивача.

Судова колегія частково погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережи державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

01.05.2016 набув чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII), згідно з частиною другою Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Таким чином законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII

державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

З наведеного вбачається, що Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01.05.2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону №1058-IV 60 років, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону №1058-IV 30 років для жінок, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії.

Перерахунок пенсії, за своїм змістом є зміною розміру одного і того ж виду пенсії, у зв`язку із зміною показника, що був базою для визначення розміру пенсії (заробітної плати, грошового забезпечення тощо), чи з інших підстав, передбачених чинним законодавством.

Спірні правовідносини в цій справі стосуються переведення позивача з одного виду пенсії - за віком відповідно до Закону №1058-IV на інший вид - пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII.

З матеріалів справи вбачається, що позивач на час звернення із заявою про переведення на іншу пенсію має страховий стаж 41 рік 6 місяців 5 днів та досягла 60 річного віку.

Відмовляючи в задоволенні заяви про переведення на інший вид пенсії, пенсійний орган виходив з того, що страховий стаж позивача як державного службовця складає 3 роки 11 місяців 5 днів. До страхового стажу як державного службовця враховані період роботи з 24.04.2007-09.08.2010, та 16.04.2013-04.12.2013, коли позивачу було присвоєно ранг державного службовця. Згідно трудової книжки з 10.08.2010 по 15.04.2013 позивачу присвоєно спеціальне звання Радник податкової служби, а 05.12.2013 - спеціальне звання Радник податкової та митної справи, а тому зазначені періоди не зараховані пенсійним органом до стажу державної служби позивача.

Так, відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно приписів п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 588 Митного кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб митних органів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в митних органах зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», були передбачені й Митними кодексами України від 11.07.2002 та від 12.12.1991.

До 01.05.2016 посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби, визначались Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 №283 «Про порядок обчислення стажу державної служби» (далі - Порядок №283, в редакції, чинній до 0.05.2016).

За приписами пункту 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контроль ревізійної служби, Держфінінспекції її територіальних органів.

Крім того, пунктом 3 Порядку № 283, передбачено, що до стажу державної служби включається також час роботи на посадах керівників, їхніх заступників, головних інженерів державних підприємств, установ, організацій.

Відповідно до трудової книжки позивача ОСОБА_1 , наступні періоди, які підлягають зарахуванню до стажу роботи позивача на державній службі, керуючись п.2, п.3 Порядку № 283:

- з 21.02.1994 по 29.12.2003 обіймала посади виконуючого обов`язки директора, заступника директора та директора обласного державного комунального центру маркетингу «Товари Кіровоградщини» - 9 років 10 місяців 9 днів;

- з 01.04.2004 по 31.03.2006 позивач очолювала у якості директора Державну госпрозрахункову установу «Агенство з питань банкрутства» - 2 роки;

- з 24.07.2007 по 09.08.2010 обіймала посаду головного спеціаліста в Кіровоградській обласній державній адміністрації 3 роки 5 місяців;

- з 10.08.2010 по 15.04.2013 головний державний податковий ревізор-інспектор в Державній податковій адміністрації України 2 роки 9 місяців;

- з 16.04.2013 по 21.08.2019 головний державний податковий ревізор-інспектор Міністерства доходів і зборів України 5 років 9 місяців, із них по 01.05.2016 3 роки 0 місяців 15 днів;

- з 22.08.2019 по 11.08.2021 головний державний ревізор інспектор Державної податкової служби 1 рік 11 місяців 20 днів;

- з 12.08.2021 по 12.09.2022 начальник відділу Державної податкової служби 1 рік 1 місяць 1 день.

З викладеного вбачається, що станом на 01.06.2016 позивач мала загальний стаж державної служби 21 рік 15 днів, та продовжила працювати на державній службі.

Викладене безумовно підтверджує право позивача на перехід на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Таким чином, на момент набуття чинності Закону «Про державну службу» № 889-VIII (01.05.2016) позивач обіймала посаду державного службовця і набула більше ніж 20 років державної служби, що дає їй право на призначення пенсії відповідно до п. 10 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу».

Оскільки на час звернення до відповідача із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до Закону №3723-ХІІ ОСОБА_1 досягнула 6о-річного віку, мала страховий стаж понад 30 років, на день набрання чинності Законом № 889-VІІІ мала понад 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців та продовжила працювати на державній службі, вона має право на призначення пенсії відповідно до Закону №3723-ХІІ.

З викладеного слідує, що доводи апеляційної скарги пенсійного органу не знайшли свого підтвердження.

Крім того, частиною третьої статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Таким чином, враховуючи, що спірні правовідносини у цій справі стосуються права ОСОБА_1 на переведення з одного виду пенсії на інший, та у пенсійного органу відсутні інші варіанти ніж ухвалення позитивного рішення, колегія суддів вважає, що для належного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області перевести позивача з 21.09.2023 на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом та викладена у постанові по справі № 600/947/23-а від 19 грудня 2023 року.

Стосовно вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок розміру пенсії з урахуванням розмірів складових грошового забезпечення, зазначених в довідках від 13.09.2022 № 146 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад,надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку від 13.09.2022 №147 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, колегія суддів зазначає, що відповідачем відомості, наведені у вказаних довідках не оцінювались, а тому така вимога є передчасною та задоволенню не підлягає, що також відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені у вищенаведеній постанові.

Суд першої інстанції на наведені обставини уваги не звернув, у зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині зобов`язання повторно розглянути заяву позивача з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, а саме: про зобов`язання відповідача перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до ст.37 Закону № №3723-ХІІ.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1288,32 грн, який підлягає стягненню на користь позивача, пропорційно задоволених вимог скарги у розмірі 644,16 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 19 грудня 2023 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року скасувати в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.09.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Прийняти в цій частині постанову, якою зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», починаючи з 21 вересня 2022 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 644,16 грн (шістсот сорок чотири гривні шістнадцять копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко