Справа № 160/6031/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2024 рокуСправа №160/6031/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 року по теперішній час (продовжує працювати в комунальному підприємстві «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради»);
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з 28.02.2022 року отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
19.09.2023 року позивачем було подано заяву до пенсійного органу про перерахунок та виплату пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 15.11.2001 року по теперішній час в подвійному розмірі як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Проте, відповідачем відмовлено у здійсненні такого перерахунку.
Позивач вважає означене рішення протиправним та таким, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення.
Ухвалою суду від 07.03.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Заперечуючи проти позову, відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, який долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що позивач отримує пенсію за віком, а не пенсію за вислугу років як працівник сфери охорони здоров`я, в свою чергу відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 в подвійному розмірі.
Правова позиція Верховного Суду в питанні вирішення спорів щодо обчислення стажу роботи відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є однозначною та зводиться до того, що якщо пенсіонер отримує пенсію, призначену за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», то відсутні підстави для зарахування періоду роботи позивача після 01.01.2004 в подвійному розмірі при обчисленні пенсії (постанова Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №329/553/17, постанова Верховного Суду від 24.01.2019 у справі № 265/4648/14-а).
Відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, прийшов до таких висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач звернулася до відповідача із заявою від 19.09.2023 року, що зареєстрована 20.09.2023 року, щодо проведення перерахунку та виплати пенсії із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 15.11.2001 року по теперішній час в подвійному розмірі як це передбачено ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог Закону України №1058-IV за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку (до 01.01.2004) - на підставі документів та в порядку, визначеного законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно ст. 24 Закону № 1058 пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
З огляду на зазначене, на підставі заяви позивача про проведення перерахунку пенсії від 05.09.2023 року та довідки від 30.03.2022 року № 116, яка видана КП «Криворізький протитуберкульозний комбінат», до страхового стажу у подвійному розмірі зараховано періоди роботи з 15.11.2001 року по 31.12.2003 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду із цією позовною заявою.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, врегульовані Законом України № 1788-XII від 05.11.1991 р. «Про пенсійне забезпечення і Законом України» № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
За визначеннями, наведеними у ст. 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Приписами частин 1-3 ст. 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Як зазначено у ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Стаття 24 Закону №1058 не скасовує ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.
Нормами ст. 16 Прикінцевих положень №1058 передбачено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах.
Статтею 60 Закону № 1788-XII передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.
Згідно ст. 1 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» інфекційні хвороби - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення.
Лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. У разі якщо перебіг інфекційної хвороби легкий, а епідемічна ситуація в осередку інфекційної хвороби благополучна, лікування такого хворого під систематичним медичним наглядом може здійснюватися амбулаторно, крім випадків, передбачених статтями 22, 27 і 31 цього Закону.
Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою. (ст. 7 Закону Про захист населення від інфекційних хвороб).
Визначення протитуберкульозному закладу і туберкульозу наведено у ст. 1 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз».
Відповідно до пунктів 7, 12 вказаної статті протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз.
Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.
Частиною 1 ст. 10 цього Закону встановлено, що медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.
Відповідно до п. 1.1 наказу Міністерства охорони здоров`я України "Про затвердження Переліку протитуберкульозних закладів" за №514 від 16.07.2009 протитуберкульозний диспансер є лікувально-профілактичним закладом.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України 19.07.1995 за №133 затверджено Перелік особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, до якого віднесено і туберкульоз.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я» від 28.10.2002 №385, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я, до якого увійшов протитуберкульозний диспансер.
Згідно ст. 22 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" працівникам протитуберкульозних закладів, які надають медичну допомогу хворим на туберкульоз, працюють із живими збудниками туберкульозу чи матеріалами, що їх містять, здійснюють догляд за хворими на туберкульоз та/або прибирання приміщень, у яких перебувають такі хворі, встановлюються підвищені посадові оклади у зв`язку із шкідливими і важкими умовами праці, надбавка за вислугу років та інші надбавки і доплати. Перелік робіт, професій і посад, зайняття яких дає право на підвищені посадові оклади, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.
Працівники протитуберкульозних закладів, зазначені у частині першій статті 22 цього Закону, мають право на пенсію за віком на пільгових умовах у порядку, встановленому пенсійним законодавством (ст. 23 Закону).
За приписами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Записами № 13-20 трудової книжки позивача від 01.08.1985 року підтверджується, що позивач з 15.01.2001 року по цей час працює на посаді завідувача клініко-діагностичної лабораторії КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР.
Згідно з довідкою № 38 від 15.02.2024 року, виданою КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працює повний робочий день в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР з 18.05.2022 року (наказ від 01.03.2011 року № 22-к) по теперішній час на посаді завідувача лабораторії, лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії.
Відповідно до довідки КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР від 30.05.2022 року № 156 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала повний робочий день у «Міському протитуберкульозному диспансері № 4», КЗ «Протитуберкульозний диспансер № 4» м. Кривого Рогу, ОКЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2», КЗ «Криворізький протитуберкульозний диспансер № 2» ДОР, працює у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР: за період з 15.11.2001 року (наказ від 01.03.2001 року № 11-к) по теперішній час на посаді завідуючої клініко-діагностичної лабораторії, лікарем-лаборантом; за період з 01.03.2011 року (наказ від 01.03.2011 р. № 11-к) по теперішній час на посаді завідувача лабораторії, лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії.
Згідно з довідкою № 38 від 15.02.2024 року, виданою КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працює повний робочий день в КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» ДОР з 18.05.2022 року (наказ від 01.03.2011 року № 22-к) по теперішній час на посаді завідувача лабораторії, лікаря-лаборанта клініко-діагностичної лабораторії.
Відповідно до ст. 60 Закону України Про пенсійне забезпечення № ІІІ-ІV від 10.07.2003 р. період роботи з 23.10.2007 року по теперішній час зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Разом з цим, з виписки про періоди страхового стажу, що міститься в матеріалах пенсійної справи вбачається, що відповідачем до страхового стажу у подвійному розмірі зараховано періоди роботи з 15.11.2001 року по 31.12.2003 року, інші періоди зараховані відповідачем до загального страхового стажу, але обчислені вони у одинарному розмірі всупереч вимогам ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У графі «кратність» навпроти цих періодів роботи стоїть цифра 1.
Таким чином, при призначенні пенсії за віком відповідачем безпідставно і протиправно не зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 01.01.2004 року по 28.02.2022 р. та з 01.03.2023 року по дату звернення із заявою про перерахунок пенсії у подвійному розмірі, а саме по 20.09.2023 року.
Суд зазначає, що позивач у своїх позовних вимогах просить зобов`язати пенсійний орган зарахувати до стажу періоди роботи в подвійному розмірі та провести перерахунок з з 01.01.2004 року по 28.02.2022 р. та з 01.03.2023 року по «теперішній час», оскільки позивач продовжує працювати.
Суд зазначає, що такі вимоги заявлені на майбутнє, стосуються можливого порушення права позивача, тому є передчасними. Беручи до уваги вищенаведене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню, оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що ймовірно будуть порушені у майбутньому.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ч.1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 605,60 грн., сплата яких підтверджується квитанцією, яка міститься в матеріалах справи.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 року по 20.09.2023 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , із зарахуванням, згідно довідок КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» від 30.05.2022 року №156, від 15.02.2024 р. №38, періоду роботи в протитуберкульозних закладах охорони здоров`я з 01.01.2004 року по 20.09.2023 року до стажу роботи в подвійному розмірі, відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 28.02.2022 року (дня призначення пенсії), з урахуванням виплачених сум.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька