Справа № 815/1302/16
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1302/16
УХВАЛА

06 червня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд колегією в складі:

головуючого судді - Радчука А.А.;

суддів - Завальнюка І.В., Танцюри К.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року в адміністративній справі №815/1302/16 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року в адміністративній справі №815/1302/16 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої заробітної плати.

Заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами мотивована наступним.

Так, заявник зазначив, що підставою для перегляду цієї справи за виключними обставинами є визнання рішенням Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26 березня 2020 року неконституційними окремих положень пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-УІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На переконання заявника, визнання вказаних положень закону неконституційними є безумовною підставою для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Заявник вважав, що під час судового розгляду справи суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для визнання дій прокуратури протиправними щодо ненарахування та невиплати заробітної плати відповідно до ч. 3 ст.81 Закону України «Про прокуратуру». Крім того, заявник зауважив, що дія ч. 3 ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» у період з 30.09.2015 по 31.12.2015 також мала найвищу юридичну силу над постановою Кабінету Міністрів України № 763 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 року № 505».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2020 року, заява про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами передана судді Радчуку А.А.

Ухвалою суду від 27.05.2020 року відкрито провадження за заявою про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами; визначено, що заява розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи колегією у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2020 року, колегію суддів для розгляду заяви про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами сформовано у складі: головуючий суддя: Радчук А.А., судді: Завальнюк І.В., Танцюра К.О.

05.06.2020 року від відповідача по справі №815/1302/16 - Прокуратури Одеської області надійшов відзив на заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року в адміністративній справі №815/1302/16.

Відповідно до відзиву, відповідач з вимогами заяви про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами не погоджуються, з огляду на наступне.

Так, у відзиві зазначено, що рішення Конституційного Суду України змінює законодавче регулювання лише для правовідносин, що матимуть місце з дати ухвалення такого рішення, та не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення. У зв`язку з викладеним, визнанні неконституційними положення пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у відповідній частині втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення № 6-р/2020 від 26.03.2020 року, тобто з 26.03.2020 року і саме з цієї дати оплата праці регулюється нормою статті 81 Закону України «Про прокуратуру», яка не може застосовуватись до правовідносин, які виникли до прийняття такого рішення.

Відповідач наполягав на тому, що рішення Конституційного Суду України № 6-р/2020 від 26 березня 2020 року не спричиняє правових наслідків для спірних правовідносин.

11.06.2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження по справі до остаточного вирішення Верховним Судом справи №808/1628/18.

Ухвалою суду від 11.06.2020 року задоволено клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження. Зупинено провадження по справі про перегляд постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року у зв`язку з виключними обставинами в адміністративній справі №815/1302/16 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої заробітної плати до набрання законної сили рішенням об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №808/1628/18.

Постановою від 19 лютого 2021 року у справі № 808/1628/18 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду залишив в силі ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 24 червня 2019 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 808/1628/18 про відмову у задоволенні заяви про перегляд за виключними обставинами рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 6 липня 2018 року у справі № 808/1628/18, у зв`язку з визнанням рішенням Конституційного Суду України № 1-р(II)/2019 від 25 квітня 2019 року у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19) таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Ухвалою суду від 06.06.2024 року поновлено провадження у справі.

У судове засідання, призначене на 06.06.2024 року, учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином та своєчасно.

Відповідно до ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням зазначеного, суд вирішив розглянути дану справу в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов та заява про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративними позовом до прокуратури Одеської області, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії прокуратури Одеської області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.07.2015р. по 19.12.2015р. включно відповідно до положень ст.81 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 14.10.2014р. № 1697-VII, опублікованого 25.10.2014р., який набрав чинності 15.07.2015р.;

стягнути з прокуратури Одеської області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) не виплачену заробітну плату відповідно до положень, визначених частиною 3 статті 81 Закону України «Про прокуратуру», в редакції від 14.10.2014р. №1697-VII, опублікованого 25.10.2014р., який набрав чинності 15.07.2015р.: за липень 2015 року 35435,36 грн., за серпень 2015 року 38740,46 грн., за вересень 2015 року 44494,70 грн., за жовтень 2015 року 44502,27 грн., за листопад 2015 року 49681,45 грн., за грудень 2015 року 10535,10 грн., всього 223 389,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 15.07.2015 р. набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014 р., відповідно до ст. 81 якого заробітна плата прокурора регулюється цим законом та не може визначатися іншими законами. Позивач наголошував, що в силу приписів ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить з 01 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат. Відтак, позивач вважав, що з 01.07.2015 р. його оклад, як прокурора місцевої прокуратури, мав складати 10 мінімальних заробітних плат на місяць, окрім премій та надбавок. Однак, заробітна плата у вказаному розмірі йому не виплачувалась, що слугувало підставою його звернення до суду з вказаним позовом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2016 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 12.08.2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судові рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2016 року, Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 364 КАС України, у заяві про перегляд судового рішення за виключними обставинами зазначаються виключні обставини, якими обґрунтовується вимога про перегляд судового рішення, дата їх відкриття або встановлення.

У якості підстав для перегляду судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами ОСОБА_1 посилався на пункт 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.

У відповідності з п. 1 ч. 5 ст. 361 КАС України, підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Так, під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами судом встановлено, що рішенням Великої палати Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 у справі № 1-223/2018(2840/18) за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно пункту 2 резолютивної частини рішення Великої палати Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020, положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

На переконання заявника, визнання вказаних положень закону неконституційними є безумовною підставою для скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року та ухвалення судом нового рішення про задоволення позовних вимог.

Стаття 362 КАС України визначає, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення у справі №815/1302/16 за виключними обставинами, суд зазначає, що питання про перегляд за виключними обставинами судових рішень, які набрали законної сили, у зв`язку з встановленою Конституційним Судом України неконституційністю (конституційністю) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, було предметом розгляду Верховного Суду.

Зокрема, об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду розглядала це питання в аспекті того, які судові рішення можуть переглядатися за виключними обставинами з вказаної нормативної підстави.

Так, у постанові від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду вказала, що положення пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України містять імперативний припис, що встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи може бути підставою для перегляду рішення за виключними обставинами тільки за умови, якщо таке рішення суду ще не виконане.

Верховний Суд звернув увагу, що словосполучення «ще не виконане», яке вживається у пункті 1 частини п`ятої статті 361 КАС України не передбачає множинного тлумачення або множинного його розуміння.

У постанові від 19 лютого 2021 року у справі №808/1628/18 об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду висловила позицію, згідно з якою судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог не передбачає можливості його примусового виконання й тому не може вважатися «не виконаним» у розумінні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, а значить не може переглядатися за виключними обставинами з вказаної нормативної підстави.

Верховний Суд зазначив, що рішення Конституційного Суду України не змінює правового регулювання спірних правовідносин та не доводить факту допущення судом помилки при вирішенні спору, адже на час виникнення спірних правовідносин та на час прийняття рішення суду першої інстанції положення вказаної норми були чинними та підлягали застосуванню.

Аналогічну позицію щодо застосування приписів пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України об`єднана палата Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду підтримала в ухвалах від 21 грудня 2022 року у справі № 140/2217/19 від 22 грудня 2022 року у справі №805/1312/16-а та в постанові від 7 липня 2023 року у справі № 818/1793/18.

Такий самий підхід Верховний Суд застосував і під час розгляду заяви про перегляд за виключними обставинами судового рішення у справі №600/1450/20-а (ухвала від 13 квітня 2023 року), у справі №140/11713/20 (ухвала від 27 квітня 2023 року), у справі №240/35883/21 (ухвала від 27 квітня 2023 року), у справі №200/5229/20-а (ухвала від 27 квітня 2023 року), у справі №420/1255/21 (ухвала від 3 травня 2023 року), у справі №160/6238/20 (ухвала від 3 травня 2023 року), у справі №420/1319/21 (ухвала від 4 травня 2023 року), у справі №420/4572/20 (ухвала від 3 травня 2023 року), у справі №380/21729/21 (ухвала від 9 травня 2023 року), у справі №580/2313/20 (ухвала від 10 травня 2023 року), у справі №620/4397/20 (ухвала від 11 травня 2023 року), а також у постанові від 11 квітня 2024 року у справі №280/1992/21.

З урахуванням наведених правових позицій щодо перегляду судових рішень, які набрали законної сили, з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, суд виходить з того, що постанова Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року, залишена без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20.07.2016 року, щодо перегляду якої за виключними обставинами звернувся позивач, є судовим рішенням, яким відмовлено у задоволенні позову, відповідно це судове рішення не підлягає примусову виконанню, тому, у значенні пункту 1 частини п`ятої статті 361 КАС України, не може переглядатися за виключними обставинами.

Окрім наведених мотивів необхідно також зазначити, що відповідно до частини другої статті 152 Конституції України та положень статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Водночас у частині першій статті 97 Закону України «Про Конституційний Суд України» визначено, що Конституційний Суд у рішенні, висновку може встановити порядок і строки їх виконання, а також зобов`язати відповідні державні органи забезпечити контроль за виконанням рішення, додержанням висновку.

Аналіз норм розділу ХІІ Конституції України («Конституційний Суд України») та Закону України «Про Конституційний Суд України» дає підстави для висновку про те, що рішення Конституційного Суду України має пряму (перспективну) дію в часі та застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі та виникли до ухвалення рішення Конституційним Судом України, проте продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення Конституційного Суду України.

Такий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 30 квітня 2024 року у справі №360/931/21.

Отже, рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього. Водночас чинним законодавством визначено, що Конституційний Суд України може безпосередньо у тексті свого рішення встановити порядок і строки виконання ухваленого рішення.

У пункті 2 резолютивної частини рішення Великої палати Конституційного Суду України від 26 березня 2020 року № 6-р/2020 визначено, що положення пункту 26 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення статті 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ зі змінами застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, це рішення Конституційного Суду України поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати, проте не може бути підставою для перегляду (зміни) правової позиції суду у спорі, щодо якого постановлене остаточне судове рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року в адміністративній справі №815/1302/16.

Відповідно до ч. 4 ст. 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 КАС України, судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.

Керуючись статтями 2, 33, 34, 44, 248, 295, 361-369 КАС України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2016 року в адміністративній справі №815/1302/16 за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Одеської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, - Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій, стягнення невиплаченої заробітної плати - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 КАС України.

Головуючий суддя А.А. Радчук

Суддя І.В. Завальнюк

Суддя К.О. Танцюра