Справа № 160/10766/24
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

10 червня 2024 р.Справа № 160/10766/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши у письмовому провадженні у м. Дніпрі клопотання представника Військова частина НОМЕР_1 ОСОБА_1 про закриття провадження у справі №160/10766/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2024 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військова частина НОМЕР_1 , в якому з урахуванням уточненого позову просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 09.04.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 року у справі №160/1679/22;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_2 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення виплаченої 09.04.2024 року на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 року у справі №160/1679/22.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2024 року відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи з 27.04.2024 року. Також вказаною ухвалою суду від відповідача було витребувано додаткові докази.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду позову відмовлено. Позовну заяву було залишено без руху відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України та надано строк протягом п`яти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків шляхом надання до суду уточненої позовної заяви в примірниках відповідно до кількості учасників справи, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 160 КАС України та з урахуванням висновків суду (викласти позовні вимоги до належного відповідача).

14.05.2024 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2024 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_2 та продовжити розгляд адміністративної справи №160/10766/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

16.05.2024 року на адресу суду від представника Військова частина НОМЕР_1 ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд надійшло клопотання, в якому він просить суд закрити провадження у справі №160/10766/24, у зв`язку із тим, що вимоги позовної заяви заявлені без вимоги вирішити публічно-правовий спір, тому такий спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства.

Згідно з довідкою начальника відділу управління персоналом Аліни Шевченко від 16.05.2024 року №162 суддя ОСОБА_4 в період з 16.05.2024 року по 07.06.2024 року перебувала у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про закриття провадження, з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 15.12.2016 року по 14.12.2019 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2019 року №254 позивача з 14.12.2019 року звільнено з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.

У період проходження військової служби нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі.

17.11.2021 року позивачем було направлено заяву до відповідача з проханням надати виплатити індексацію грошове забезпечення.

Відповідачем відмовлено у задоволенні заяви позивача. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 року у справі №160/1679/22, зокрема, зобов`язано відповідача нарахувати і виплатити на користь позивача:

- індексацію грошового забезпечення за період з 15.12.2016 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум;

- щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 14.12.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44 з урахуванням раніше виплачених сум.

09.04.2024 року відповідачем на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2022 року у справі №160/1679/22 виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 15.12.2016 року по 14.12.2019 року у сумі 134 949,86 грн., що підтверджується банківською випискою.

Проте відповідачем в порушення статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» позивачу не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Позивач, вважаючи наявними підстави для компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати, звернувся до суду з цим позовом.

Отже, виходячи з матеріалів адміністративної справи, позивачу 09.04.2024 року було остаточно виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 15.12.2016 року по 14.12.2019 року у загальній сумі 134 949,86 грн. та адміністративний позов заявлено не щодо відновлення порушеного права, а з метою стягнення компенсації втрати частини доходів за порушення строків їх виплати.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197цс19) зазначено, що пункт 1 частини першої статті 3 КАС України визначав справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 21 березня 2016 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановив ухвалу про закриття провадження у справі № 676/7544/15-а за позовом особи про відшкодування фінансових втрат, завданих внаслідок несвоєчасного виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду у від 10 липня 2013 року у справі № 2208/2757/12 начальником Управління Пенсійного фонду України у м. Кам`янець-Подільському та Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області. Суд вважав, що позивач заявив за правилами адміністративного судочинства вимогу про відшкодування шкоди без вимоги вирішити публічно-правовий спір. А тому адміністративний суд не має юрисдикції щодо розгляду такого спору. Оскільки 23 березня 2016 року - на час звернення позивача до суду у справі № 676/1557/16-ц - відповідач погасив борг за пенсійними виплатами, ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи касаційної скарги щодо юрисдикції адміністративного суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556 цс 19) вказано, що Велика Палата Верховного Суду звертає увагу, що слід розрізняти вимоги щодо стягнення недоотриманої суми пенсії (борг за пенсійними виплатами) та стягнення компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати.Так у справі № 676/1557/16-ц (провадження № 14-197 цс 19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що оскільки відповідач (Кам`янець-Подільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області) вже погасив борг за пенсійними виплатами позивачу, а ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати пенсії належного розміру, тобто позовні вимоги пов`язані з відшкодуванням шкоди та заявлені без вимоги вирішити публічно-правовий спір, то такий спір необхідно розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість спір у цій справі (№ 757/63985/16) стосовно недоотриманої суми пенсії є публічно-правовим, виник з публічно-правових відносин за участю органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, тому повинен розглядатися у порядку адміністративного судочинства. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 750/1668/17 (провадження № 14-599 цс 18).

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду постанові у справі №204/885/21 від 10.11.2021 року та направив справу до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі, оскільки колегією суддів було викладено висновок, що компенсація втрати частини доходів за несвоєчасну виплату пенсії належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд дійшов висновку, що правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556 цс 19) є релевантними до цієї справи, оскільки визначальним є те, що ця справа стосується захисту права позивача на компенсацію, зумовлену простроченням виплати доходу.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Отже, компенсація передбачена як для несвоєчасної виплати пенсії, так і заробітної плати (грошового забезпечення), тому вид несвоєчасно виплаченого доходу (пенсія чи грошове забезпечення) не змінює висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року справі № 757/63985/16 (провадження № 14-556 цс 19), що захист права на компенсацію, якщо він здійснюється без вимоги вирішити публічно-правовий спір, не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Суд звертає увагу, що той факт, що позивач, формулюючи позовні вимоги, крім вимоги про зобов`язання виплатити компенсацію, заявив також вимогу визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати цієї компенсації, не змінює викладених висновків суду та не змінює суті спору, який стосується саме виплати компенсації.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Таким чином, з вказаної норми вбачається, що виплата компенсації стосується підприємств, установ і організацій всіх форм власності та господарювання, а не лише суб`єктів владних повноважень, тому виплата такої компенсації не є владною управлінською функцією, а вимога позивача визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати цієї компенсації не є вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до ч. 5 ст. 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Таким чином, оскільки вимоги позивача про виплату відповідачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасною виплатою не заявлені разом з вимогою вирішити публічно-правовий спір, такі вимоги належить вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Враховуючи викладене, провадження у справі належить закрити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача судові витрати, відповідно до статті 139 КАС України, не стягуються.

Керуючись ст.ст. 238, 241-243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника Військова частина НОМЕР_1 ОСОБА_1 про закриття провадження у справі №160/10766/24 - задовольнити.

Закрити провадження в адміністративній справі №160/10766/24 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна