Справа № 420/4428/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4428/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України неподання на розгляд відповідної комісії матеріали щодо встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» від 20.08.2014 року №413;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони подати на розгляд відповідної комісії матеріали щодо встановлення статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» від 20.08.2014 року №413.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він був призваний 23.03.2022 року по загальній мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року на військову службу, та у подальшому був звільнений з військової служби у запас згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.12.2022 року №314.

05.12.2023 року позивач звернувся із заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив видати йому довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України за формою, згідно Додатку №6 до постанови КМУ №413 від 20.08.2014 року, у зв`язку з тим, що позивач у період з 09.05.2022 року по 16.06.2022 року, з 19.06.2022 року та 23.01.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в н.п. Слов`янськ Донецької області.

Разом з тим, відповідач повідомив позивача, що до ЄРДР внесено відповідні відомості та розпочато досудове розслідування за фактом відмови останнього виконувати бойове завдання, а також зазначив, що згідно п.8-1 постанови КМУ №413 від 20.08.2014 року, для отримання пакету документів для встановлення статусу учасника бойових дій, позивачу необхідно надати копію вироку суду.

Не погоджуючись із вищевказаними обставинами, позивач звернувся до адміністративного суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою суду по справі №420/4428/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

25.03.2024 року від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що військова частина мала обов`язок вжити заходів, передбачених п.6 Порядку №413 та спрямованих на отримання позивачем статусу учасника бойових дій, в разі поданні ним відповідної заяви про розгляд питання встановлення статусу учасника бойових дій. Тобто, всупереч постанови КМУ №413 від 20.08.2014 року позивач жодним чином не вчинив дій та не подав звернення до військової частини та документів для формування пакету документів на розгляд комісії щодо встановлення статусу учасника бойових дій. Крім того, відповідач зазначив, що звернення позивача до військової частини з проханням надати довідку за формою №6 не є відмовою щодо формування пакету документів для встановлення статусу учасника бойових дій позивачу. Відповідач у відзиві підкреслив, що позивач не подавав до військової частини під час проходженням ним військової служби відповідних документів щодо формування пакету документів для встановлення йому статусу учасника бойових дій.

Також у відзиві зазначено, що особа, яка звільнена з військової служби, має звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем перебування/реєстрації на обліку для формування документів на встановлення статусу учасника бойових дій.

Крім того представник відповідача у відзиві зазначив, що позивач під час проходження військової служби двічі відмовився виконувати бойові завдання і відносно нього здійснювались відповідні службові розслідування. Станом на 14.07.2022 року орган досудового розслідування вніс інформацію в ЄРДР про внесення відповідних відомостей та початок досудового розслідування за фактом вищевказаних правопорушень.

08.04.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 , водночас зазначений орган листом від 01.12.2023 року повідомив, що до нього від Військової частини НОМЕР_1 надійшла відповідь, з якої вбачається, що для надання пакету документів для встановлення статусу учасника бойових дій необхідна копія вироку суду, який набрав законної сили або витяг із службового розслідування.

Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Згідно витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №23 від 23.01.2023 року, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира взводу вогневої підтримки 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону, звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 13.12.2022 року №314 з військової служби у запас за пп.«г» п.2 ч.4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», визнано таким, що справи і посаду здав та його направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 . З 23.01.2023 року позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

30.10.2023 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 задля направлення запиту на Військову частину НОМЕР_1 для сприяння в отриманні посвідчення учасника бойових дій.

01.12.2023 року від Військової частини НОМЕР_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 надійшла відповідь, що на позивача до ЄРДР внесено відомості щодо факту відмови виконання бойового завдання, а тому згідно п.8-1 постанови КМУ №413 від 20.08.2014 року для надання позивачу пакету документів для встановлення статусу учасника бойових дій потрібна копія вироку суду або витяг зі службового розслідування.

05.12.2023 року позивач із відповідною заявою звернувся до командування Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив надати оригінал або належним чином завірену копію довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України за формою згідно з Додатком №6 до Порядку №413 від 20.08.2014 року у зв`язку з тим, що у період з 09.05.2022 року по 16.06.2022 року, з 19.06.2022 року по 23.01.2023 року він брав у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в н.п. Словянськ Донецької області.

16.12.2023 року Військова частина НОМЕР_1 листом повідомила позивача, що на нього до ЄРДР внесено відомості щодо факту відмови виконання бойового завдання, а тому згідно п.8-1 постанови КМУ №413 від 20.08.2014 року для надання позивачу пакету документів для встановлення статусу учасника бойових дій потрібна копія вироку суду.

Не погодившись із вищевказаною відповіддю військової частини, позивач звернувся до суду з позовом в адміністративній справі №420/4428/24.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 73 та ч. 1 ст. 75 КАС України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши адміністративний позов, відзив, відповідь на відзив та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі Порядок №413), який визначає процедуру надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та категорії таких осіб.

За абз. 2 п.2 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається, зокрема, але не виключно, військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно п. 2-1 Порядку №413 статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва).

Відповідно до абз.10 п.4 Порядку №413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України - для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.

Особи, зазначені в абзаці десятому цього пункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.

За п.5 Порядку №413 рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Мін`юсті, Національній поліції, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Офісі Генерального прокурора, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС (далі - Комісії), - стосовно осіб, зазначених в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку.

Рішення щодо утворення комісії та положення про неї затверджується відповідним міністерством, центральним органом виконавчої влади та іншим державним органом, зазначеним в абзаці другому цього пункту.

Згідно п.6 Порядку №413 особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 6.

Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та в місячний строк із дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав комісії повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.

Комісії подають на розгляд міжвідомчої комісії документи із спірних питань, які потребують міжвідомчого врегулювання.

У разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії (п.8 Порядку №413).

Аналізуючи вищевказане суд доходить висновку, що документи, необхідні для надання статусу учасника бойових дій, можуть надавати на розгляд Комісії командир військової частини, інші керівники підприємств, установ або безпосередньо військовослужбовець, який брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Приписами Порядку №413 чітко передбачено, що у разі неподання командиром військової частини вищевказаних документів на розгляд Комісії, військовослужбовець може самостійно звернутися до відповідної комісії із вказаними документами.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

Звертаючись до суду з позовом про визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, позивач має обґрунтувати, яким чином відповідач порушує його права та охоронювані законом інтереси. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення «Аксу проти Туреччини» [Aksu v. Turkey] пункт 50; «Берден» [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; «Тенасе проти Молдови» [Tгnase v. Moldova]).

Тобто, підставами для визнання протиправними дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень є не лише невідповідність їх вимогам чинного законодавства, а також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Враховуючи вищевказане, неподання командуванням військової частини необхідних документів до Комісії для надання позивачу статусу учасника бойових дій, не впливає на суб`єктивний склад прав та обов`язків позивача, які обумовили його звернення до суду.

Разом з тим зі змісту адміністративного позову вбачається що фактично права та інтереси позивача порушені діями Військової частини у вигляді не виготовлення та не надання довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

З цього приводу суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності з боку Військової частини НОМЕР_1 щодо неподання на розгляд відповідної Комісії протягом 30 календарних днів з дня участі позивача у виконанні бойових завдань необхідних матеріалів щодо встановлення йому статусу учасника бойових дій відповідно до постанови КМУ від 20.08.2014 року №413 та зобов`язання відповідача подати такі документи до Комісії.

Разом з цим суд зазначає, що позивачем до суду надано листи, з яких встановлено, що останній самостійно у період листопада-грудня 2023 року звертався до Військової частини НОМЕР_1 та до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де перебуває на обліку, щодо направлення запиту на Військову частину НОМЕР_1 для отримання довідки, встановленої за формою Додатку №6 до Постанови №413, яка безпосередньо надається Комісії на розгляд для отримання статусу учасника бойових дій.

Разом з цим, Військова частина НОМЕР_1 листами повідомила позивача, що на нього до ЄРДР внесено відомості щодо факту відмови від виконання бойового завдання, а тому згідно п.8-1 постанови КМУ №413 від 20.08.2014 року для надання позивачу пакету документів для встановлення статусу учасника бойових дій потрібна копія вироку суду або витяг зі службового розслідування.

З цього приводу суд зауважує, що відповідно до п.8-1 Порядку №413 комісія або міжвідомча комісія позбавляє статусу учасника бойових дій у разі наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Підставою для позбавлення комісією або міжвідомчою комісією статусу учасника бойових дій осіб, зазначених у пункті 2 цього Порядку, є, зокрема, копія обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що надійшов від органів прокуратури, органів або установ виконання покарань, а також від інших осіб, установ або органів у випадках, передбачених законом, на розгляд комісії або міжвідомчої комісії для прийняття відповідного рішення.

Наказом Міністерства оборони України №369 від 10.11.2022 року було затверджено Положення про комісії Міністерства оборони України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни та вирішення спірних питань щодо зарахування окремих періодів служби до вислуги років та Інструкції про порядок видачі в Міністерстві оборони України посвідчень учасника бойових дій, нагрудних знаків «Ветеран війни - учасник бойових дій» та листів талонів на право одержання ветеранами війни проїзних квитків з 50-відсотковою знижкою їх вартості (далі Положення №369).

Згідно пп.12 п.15 Положення №369 Комісії приймають рішення про визнання осіб учасниками бойових дій на підставі таких документів: для військовослужбовців, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань, проведення розвідувальних заходів, зокрема які отримали травми (поранення, контузії, каліцтва), - довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

До зазначеної довідки за власним бажанням особою можуть додаватись інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання особою особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.

Згідно п.20 Положення №369 документи, які подаються на розгляд Комісій, готують відповідні підрозділи служб персоналу (кадрових центрів) або підрозділи соціального забезпечення територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи особисто заявник.

Пункт 25 Положення №369 щодо позбавлення особи статусу учасника бойових дій у разі наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у виконанні бойового (службового) завдання із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з військовими формуваннями інших держав і незаконними збройними формуваннями, корелюється із приписами Порядку №413.

Також у п.25 Положення №369 зазначено, що підставами для позбавлення Комісією статусу учасника бойових дій осіб є копія обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, що надійшов від органів прокуратури, органів або установ виконання покарань, а також від інших осіб, установ або органів у випадках, передбачених законом, на розгляд Комісії для прийняття відповідного рішення.

Згідно положень частини 2 ст. 2 Кримінального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

При цьому за положеннями частини 6 ст. 78 КАС України для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, обов`язковими є лише вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, та лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Аналізуючи вищенаведені нормативні приписи, суд погоджується із твердженням позивача, що оцінка такого доказу як обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, є виключною компетенцією Комісій з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними у відповідному державному органі (в даному випадку в Міноборони). У той же час, до компетенції військової частини відноситься, зокрема, лише виготовлення та надання відповідної довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України для подальшого розгляду Комісією питання щодо надання такій особі статусу учасника бойових дій. Тобто, військова частина не може самостійно, всупереч приписам Порядку №413, створювати умову у вигляді надання особою примірнику обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, для подальшого виготовлення на її ім`я довідки за формою додатку №6 Порядку №413.

Таким чином Військова частина у листах від 01.12.2023 року та 16.12.2023 року протиправно зазначила, що для надання ОСОБА_1 , зокрема, довідки за формою, встановленою Додатком №6 до Постанови №413, йому необхідно надати копію вироку суду, який набрав законної сили або витяг з службового розслідування, що, у свою чергу, не передбачено приписами Порядку №413 та свідчить про протиправність такої вимоги з боку Військової частини НОМЕР_1 , та як наслідок про протиправність відмови позивачу у видачі такої довідки.

Крім того суд зауважує, що згідно Порядку №413 витяг із службового розслідування взагалі не зазначений як документ, який потрібно надавати на розгляд відповідної Комісії для надання особі статусу учасника бойових дій, а також те, що ініціювання Комісією питання щодо позбавлення особи статусу учасника бойових дій можливе за надходженням обвинувального вироку суду лише від органів прокуратури, органів або установ виконання покарань, а також від інших осіб, установ або органів у випадках, передбачених законом.

При цьому відповідач у справі не ставить під сумнів відомості, що позивач у період з 09.05.2022 року по 16.06.2022 року та з 19.06.2022 року та 23.01.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

Згідно частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як роз`яснив Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму №14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення", вихід за межі позовних вимог це, зокрема, вирішення незаявленої вимоги.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним дії Військової частини НОМЕР_1 , що виразились у відмові листом від 16.12.2023 року, виготовити та надати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Також суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виготовити та надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно форми, встановленої Додатком №6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити з огляду на вищевикладене.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, а відповідачем судові витрати не понесені, суд вирішує розподіл судового збору не здійснювати.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5, 6-11, 12, 241-246, 255, 257, 258, 262, 291, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , що виразились у відмові листом від 16.12.2023 року, виготовити та надати довідку про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 виготовити та надати ОСОБА_1 довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, згідно форми, встановленої Додатком №6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький