Справа № 148/924/24
Суддя: Дамчук О. О.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 148/924/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

при секретарі Носулько К.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження (з повідомлення викликом) сторін адміністративну справу за позовом представника позивачки адвоката Кугутюка Олександра Васильовича, який на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АВ № 1127488 від 15.04.2024 діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

В С Т А Н О В И В:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернувся представника позивачки адвокат Кугутюк О.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 із адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, третя особа ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на те, що постановою по справі про адміністративне правопорушення, серії ББА № 335012 від 05.04.2024 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 11 ст. 126 КУпАП, а саме: за передачу керування особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладено штраф у розмірі 3400,00 грн. Представник позивачки стверджує, що 05.04.2024 приблизно о 17:50 години в с. Суворовське, Тульчинського району ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 перебували в автомобілі DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який зареєстрованого за чоловіком позивачки ОСОБА_4 , та при цьому ОСОБА_3 сиділа на місці водія, а позивачка на передньому місці пасажира та автомобіль стояв нерухомо, а тому факт керування будь ким із них транспортним засобом виключається. Також звертає увагу на те, що у постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушено п. 2.9 ПДР не конкретизуючи підпункт вказаного пункту ПДР, який містить 7 підпунктів та зазначено частину ст. 126 КУпАП, якої не існує, а саме 11. Зауважує що транспортний засіб не належить ОСОБА_1 , а тому вона не могла відповідати за передачу керування цим транспортним засобом. Зазначає, що постанова якою її притягнуто до адміністративної відповідальності не містить переліку доказів та відео, яке зазначено у якості доказу при винесенні постанови не було досліджено, а тому дане відео є недопустимим доказом. Вважає, що представник відповідача при складані адміністративного матеріалу допустив грубі порушення та не дослідив усі обставини справи, а тому винесена постанова є необґрунтованою, незаконною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню. Просить суд, визнати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.11 ст. 126 КУпАП серії ББА № 335012 від 05.04.2024 незаконною та скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.11 ст. 126 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кугутюк О.В. у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 62, 64-64 зворот), відповідно до ст. 124 КАС. 29.05.2024 від представника позивачки надійшла заява про розгляд справи у відсутності сторони позивачки, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити їх у судовому порядку (а.с.71).

Від представниці відповідача Головного управління національної поліції у Вінницькій області за довіреністю (а.с.38-39), ОСОБА_5 , надійшов відзив в якому остання просить відмовити у задоволенні позову оскільки інспектор діяв правомірно в межах своїх посадових обов`язків та в інтересах Департаменту ПП, як його посадова особа (а.с.29-37). 29.05.2024 від останньої на адресу суду засобами підсистеми «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача, просить при ухваленні рішення врахувати позицію представника відповідача викладену у відзиві (а.с.72-73) .

Третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явився будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи (а.с.65), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи від останнього на адресу суду не надходило. Причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч.1 ст. 42 КАС учасниками справи є сторони (позивач та відповідач, ст. 46 КАС), треті особи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС вбачається, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 4 ст. 229 КАС передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі п.3 ст.288 КУпАП постанова іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими цим кодексом.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями ч.1 ст.5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що умовою надання адміністративним судом захисту прав є встановлення їх порушення відповідачем, який перебуває у відповідних публічних правовідносинах із позивачем, проте своїми протиправними рішеннями, діями (бездіяльністю) впливає на його обов`язки, права чи інтереси.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам та організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейські уповноважені проводити превентивну та профілактичну діяльність спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, у відповідності до п.11 працівники поліції регулюють дорожній рух та здійснюють контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У відповідності до п.2.3. ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог ПДР та пред`явити для перевірки документи зазначені в п. 2.1 ПДР.

Предметом розгляду у даній справі є постанова інспектора поліції по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Згідно зі ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) регламентовано, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У силу ч.ч. 1-2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Таким чином, за приписами ст. 222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.2 ст.126, покладено на органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 2 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» передбачено, що постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями …, зокрема частиною другою статті 126, виноситься поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах на місці вчинення адміністративного правопорушення.

А тому зазначення представником позивачки, що не дослідження файлів відеофікації адміністративного правопорушення під час складання постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності має наслідком - визнання відеофайлів недопустимим доказом по справі, є хибним та таким, що не заслуговує на увагу суду, з огляду на те, що дослідження даного відео під час складання постанови було недоцільним, оскільки постанова складалась на місці вчинення правопорушення а працівником поліції вочевидь було встановлено факт вчинення самого правопорушення.

Щодо зауваження представника позивачки, що вона не може бути притягнута за передачу керування транспортним засобом з огляду на те, що вона не є його власницею суд зазначає таке.

Відповідно до п.2.2 ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Враховуючи, що автомобіль DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить чоловіку позивачки на праві власності, суд не погоджується з таким твердженням представника відповідачки, оскільки вона використовує даний транспортний засіб на законних підставах, а тому є суб`єктом відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП.

Судом встановлено, що 05.04.2024 постановою інспектора СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 серії ББА № 335012 від 05.04.2024, ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.

Згідно вказаної постанови, ОСОБА_6 05.04.2024 року близько17:51 години в с. Суворовське по вул. Центральній, ОСОБА_1 передала керування транспортним засобом DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , яка не мала права керування транспортним засобом, чим порушила п. 2.9 (ґ) ПДР України та вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Посилання представника позивачки на те, що бланк постанови про притягнення ОСОБА_6 зіпсований, оскільки там зазначено ч. 11 (одинадцяту) ст. 126 КУпАП, якої не існує і не конкретизовано підпункт пункту 2.9 ПДР, який позивачка порушила, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки спростовані дослідженою копією постанови (а.с.7 зворот), яку надано представником позивачки до суду. Так судом вбачається, що 05.04.2024 близько 17:51 години в с. Суворовське по вул. Центральній, ОСОБА_1 передала керування транспортним засобом DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , яка не мала права керування транспортним засобом, чим порушила вимоги п. 2.9 ґ ПДР України, чим скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП (частина статті вказана римською цифрою ІІ (два), а не арабськими цифрами 11, як помилково вважає представник позивачки. Також постанова містить вказівку на підпункт п. 2.9 ПДР, який відповідає букві (ґ за транскрипцією [«ґе»]).

За ч. 2 ст. 126 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність за цією частиною настає, у тому числі, в разі передачі керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Пунктом 2.9 ґ ПДР України передбачено, що водієві забороняється, передавати керування транспортним засобом особам, які не мають при собі посвідчення на право керування ним, якщо це не стосується навчання водіння відповідно до вимог розділу 24 цих Правил.

Відповідно до вимог розділу 24 ПДР вбачається, що навчання водінню проводиться виключно інструкторами, які мають відповідний атестат встановленого зразка.

Згідно з приписами пунктів 24.5 та 24.9 ПДР, навчальна їзда на дорогах дозволяється тільки в присутності спеціаліста з підготовки водіїв і за достатніх початкових навичок водіння у того, хто навчається. Забороняється навчання водінню транспортних засобів у житловій зоні, на дорогах для автомобілів та на автомагістралях.

Посилання представника позивачки на те, що працівники поліції підійшли до нерухомого (стоячого) транспортного засобу DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 та неправомірно склали протокол про адміністративне правопорушення, було спростовано у ході дослідження в судовому засіданні диску з відеофайлами фіксації адміністративного правопорушення, із якого встановлено, що транспортний засіб DAEWOO Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , було зупинено працівниками поліції та після зупинки на місці водія була ОСОБА_3 , яка не мала права керування таким транспортним засобом, оскільки не отримувала посвідчення водія встановленого законом зразка. На місці пасажира знаходилась її мати ОСОБА_1 , яка повідомила, що вона навчає свою доньку керуванню. Обидві перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння, що не заперечували під час відеофіксації.

З огляду на наведене, суд вважає безпідставними доводи представника позивачки про незаконність оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд не знайшов правових підстав задля задоволення позову представника позивачки адвоката Кугутюка Олександра Васильовича, який на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АВ № 1127488 від 15.04.2024 діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки постанова серії ББА № 335012 від 05.04.2024 року, складена інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 є законною та не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 126, 213, 222, 245, 251, 255, 258, 276, 283-285 КУпАП, ст.ст. 2, 5-10, 14, 20, 72-79, 90, 94, 241-246, 250-251, 255, 286, 293, 295 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову представника позивачки адвоката Кугутюка Олександра Васильовича, який на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серії АВ № 1127488 від 15.04.2024 діє в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Вінницькій області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.О. Дамчук