Справа № 747/372/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 747/372/23 Суддя (судді) першої інстанції: Ходіч В.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Талалаївського районного суду Чернігівської області з позовом до Тернопільської митниці Держмитслужби, яким просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Тернопільської митниці Держмитслужби Мацібори Ю.І. від 16 травня 2023 року в справі про порушення митних правил № 0007/40300/23, розпочатої 30 березня 2023 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України.

Ухвалою Талалаївсткого районного суду Чернігівської області від 27 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил передано за підсудністю до Срібнянського районного суду Чернігівської області.

Ухвалою Срібнянського районного суду Чернігівської області від 24 липня 2023 року відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці Держмитслужби про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2023 року адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Тернопільської митниці Держмитслужби Мацібори Ю.І. від 16 травня 2023 року по справі про порушення митних правил № 0007/40300/23, за ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Тернопільської митниці на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 536,80 грн та 3000,00 грн витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначив про те, що суд першої інстанції зосередився виключно на дослідженні обставин видачі та оформлення товарно-транспортної накладної від 25 листопада 2022 року №444 та не надав жодної оцінки митній декларації від 25 листопада 2022 року №22UA03U2 та доданих до неї товарно-супровідних документів.

Додатково зазначив про те, що ОСОБА_1 та ПСП "ЛАН" до митних органів України із заявою про продовження строку доставки товару за митною декларацією від 25 листопада 2022 року №22UA03U2 внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не звертались, що підтверджується витягом з бази даних АСМО "Інспектор" "Заяви підприємства та осіб".

Також зверну увагу, що матеріалами справи підтверджується факт прийняття ОСОБА_1 до перевезення товару, а тому в силу п. 2 ч. 2 ст. 191 МК України у строк встановлений ст. 95 МК України повинен був доставити вказаний товар до митного органу призначення, водночас жодних дій не вчинив. Посилання суду першої інстанції на невідповідність в оформленні товарно-транспортної накладної, жодним чином не спростовує факту протиправної бездіяльності позивача та ігнорування ним обов`язків встановлених ст. 191, 192 МК України.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Апелянтом через систему "Електронний суд" 29 травня 2024 року подано до Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання про витребування доказів, відповідно до якого останній просить витребувати у перевізника - ПСП "ЛАН" копію рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у справі №165/2023.

Зазначене клопотання обґрунтовано тим, що відповідним рішенням має бути встановлено обставини отримання товару (пшениці) водіями перевізника ПСП "ЛАН" та документів на вказаний товар, необхідних для його доставки у взаємовідносинах з PROMFIN HOLDING OU.

Як вбачається з матеріалів справи, Черкаська митниця з відповідним клопотання до Срібнянського районного суду Чернігівської області не зверталась, обставини, що перешкоджали такому зверненню апелянтом не зазначені. Разом з тим, дана категорія справ віднесена до термінових та має скорочені строки розгляду, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що подане апелянтом клопотання про витребування доказів не відповідає вимогам ч. 2 ст. 80 КАС України, є необґрунтованим, а тому відсутні підстави для його задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити, виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25 листопада 2022 року відділом митного оформлення № 2 митного поста "Тернопіль" Тернопільської митниці за митною декларацією №22UA03U2 здійснено митне оформлення товару: "Українська пшениця м`яка не посівна, лише для споживчої переробки" врожаю 2022 року, виробник: ТДВ "Медобори" (Тернопільська обл., Гусятинський р-н, с. Зелене), що є відправником товару, одержувачем: AGROPROMFIN GRAIN SRL (Romania), стороною зовнішньоекономічного договору (контракту) від 12 жовтня 2022 року №12/10.22 (покупцем): PROMFIN HOLDING OU (ESTONIA), перевізником: ПСП "ЛАН" (Чернігівська область, Прилуцький район, с. Болотниця, вул. Миру, 20 б), особою, яка прийняла товар до перевезення: ОСОБА_1 .

Строк доставки товару до 05 грудня 2022 року, станом на 30 березня 2023 року зазначений товар до Закарпатської митниці позивачем доставлено не було, чим перевищено встановлений ст. 95 Митного кодексу України строк доставки (строк транзитного перевезення). Громадянин України ОСОБА_1 та ПСП "ЛАН" до митних органів України із заявою про продовження строку доставки товару за митною декларацією від 25 листопада 2022 року №22UA03U2 внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не звертались.

30 березня 2023 року Тернопільською митницею відносно ОСОБА_1 складено протокол про порушення митних правил №0007/4030/23 за ч. 4 ст.470 Митного кодексу України.

Про розгляд вказаної справи ОСОБА_1 повідомлений листом від 25 квітня 2023 року №7.25-08-3/7.25-20/10/2202, який згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано членом сім`ї 02 травня 2023 року.

Постановою заступника начальника Тернопільської митниці по справі про порушення митних правил від 16 травня 2023 року № 0007/40300/23 позивач був визнаний винним у вчиненні порушення митних правил передбачених ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України у зв`язку з чим на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що в порушення вимог ст. 95, п. 2 ч. 2 ст. 191 Митного кодексу України за митною декларацією від 25 листопада 2022 року №22UА03U2 (№UА403030/2022/026303) більш ніж на двадцять діб перевищив строк доставки (строк транзитного перевезення) з Тернопільської митниці до Закарпатської митниці товару "Українська пшениця м`яка не посівна, лише для споживчої переробки, врожаю 2022 року, виробник: ТДВ "Медобори" на виконання зовнішньоекономічного договору від 12 жовтня 2022 року №12/10.22, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 4 ст. 470 Митного кодексу України.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачу при завантаженні було надано лише ТТН від 25 листопада 2022 року № 444 на звороті якої наявний відбиток печатки ТДВ "Медобори", прізвище, ім`я, по батькові та підпис відповідальної особи вантажовідправника, яка здала товар - ОСОБА_2 та наявні прізвище, ініціали особи вантажоодержувача - ОСОБА_1 , а також його підпис. Серед основних зазначених даних в ТТН, вантажовідправником вказано недостовірну інформацію, а також інформацію, що не відповідає попереднім домовленостям між вантажоодержувачем та перевізником, що унеможливлювало подальший рух. Разом з тим, відповідачем до протоколу було приєднано копію ТТН від 25 листопада 2022 року №444, де вже вказано іншу інформацію та відсутні підписи позивача, долучені до протоколу два варіанти Договорів-заявок на перевезення вантажу, не містять підписів обох сторін, що вказує на відсутність погодження сторонами основних умов транспортування: вантаж, кількість, адреси навантаження та розвантаження, умови оплати послуг та ін.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 4 Митного кодексу України визначено: декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування (п. 8); перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України (п. 37).

Пунктом 2 ч. 2 ст. 191 МК України встановлено, що перевізники зобов`язані у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу або встановлений митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту, доставляти товари до митного органу призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.

Згідно з ч. 1 ст. 95 МК України граничний строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту становить 10 діб.

Відповідно до ч. 4 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу або встановленого митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту строку транзитних перевезень (доставки) товарів, крім транспортних засобів особистого користування, більше ніж на двадцять діб, а так само втрата цих товарів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що суб`єктом відповідальності в даній категорії справ є перевізник товару.

Відтак, оскаржувана постанова митного органу підлягає перевірці, насамперед, в частині притягнення до відповідальності належної особи.

Згідно з ч. 1 ст. 495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Як вбачається зі змісту протоколу про порушення митних правил від 30 березня 2023 року №007/40300/23 особою, що притягується до адміністративної відповідальності є громадянин України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працює в ПСП "ЛАН" водієм.

Згідно з митною декларацією від 25 листопада 2022 року №22UA03U2 відправник - ТОВ "Медобори", одержувач - AGROPROMFIN GRAIN SRL, декларант - ТОВ "Іспорт-Тайм", принципал - ПСП "ЛАН".

Згідно з копією товарно-транспортної накладної від 25 листопада 2022 року №444 автомобільним перевізником визначено ПСП "ЛАН", водій - ОСОБА_1 , замовник - ПСП "ЛАН", відправник - ТДВ "Медобори", автомобіль DAF НОМЕР_1 , причіп НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 45).

Згідно з листом Тернопільської митниці від 15 березня 2023 року №7.25-08-1/7.25-20/10/1328 перевезення товару здійснювалось ПСП "ЛАН", водієм якого є ОСОБА_1 , на транспортному засобі з номерними знаками НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

Митний орган в апеляційній скарзі зазначає про те, що перевізником товару є СПС "ЛАН", особою, що прийняла товар для перевезення - ОСОБА_1 .

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 є працівником ПСП "ЛАН", після завантаження товару, останній виявивши невідповідність вантажу з погодженим замовником, та недостовірну інформацію внесену до супровідних документів на вантаж, відсутність міжнародних товарно-транспортних накладних (CMR) та інших документів необхідних для перетину кордону з вантажем повідомив ПСП "ЛАН", після чого вантаж передано на платне зберігання до елеватора.

В контексті наведеного, суд апеляційної інстанції звертає увагу на приписи ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ, якою визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Тобто, перевізником вважається фізична чи юридична особа, яка в процесі здійснення підприємницької діяльності перевозить вантаж як на комерційній основі, так і для власних потреб.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи перевізником товару у спірних правовідносинах є ПСП "ЛАН", водночас ОСОБА_1 є найманим працівником даної юридичної особи - водієм, що свідчить про те, що відповідач притягнув до відповідальності неналежного суб`єкта, а тому оскаржувана постанова носить протиправний характер та підлягає скасуванню.

Крім того, на переконання колегії суддів саме ПСП "ЛАН" зобов`язане було звернутися до Тернопільської митниці з заявою про продовження строку доставки товару за митною декларацією від 25 листопада 2022 року №22UA03U2 як перевізник, водночас відповідних дій не вчинило.

Посилання апелянта на ту обставину, що фірмою PROMFIN HOLDING OU, Естонія не здійснено оплату товару, попередньо отриманого від ПСП "ЛАН", у зв`язку з чим перевізник ПСП "ЛАН" звернувся з претензією до вказаної фірми, а тому на переконання митниці перевізник не мав наміру виконувати зобов`язання з доставки товару, не можуть слугувати підставою для притягнення водія перевізника до адміністративної відповідальності.

Щодо доводів апелянта про відсутність у суду першої інстанції підстав для відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами ч. ч. 1,2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити обґрунтованість рівня витрат на правничу допомогу у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

За приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У свою чергу, в підтвердження здійсненої правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз положень процесуального законодавства, якими врегульовано питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Отже, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Водночас, незважаючи на те, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, такий, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Правова позиція щодо застосування норм права у аналогічних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 540/2505/19.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з урахуванням заперечень Тернопільської митниці, дійшов висновку про наявність підстав для часткового відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та адвокатом Лисенком В.С. укладено договір від 23 червня 2023 року №б/н про надання правової допомоги відповідно до якого адвокат бере на себе зобов`язання надати необхідну правову допомогу Клієнту, використовуючи передбачені процесуальним законодавством України та іншими законодавчими актами засоби, способи і методи захисту (представництва) з метою надання правової допомоги клієнту, а клієнт надає право адвокату представляти свої інтереси та підписувати від імені клієнта необхідні документи для здійснення захисту (представництва) з метою досягнення оговореної мети та зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання юридичних послуг захисника (представника) (п. 1.1 договору).

За надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар в обумовленому сторонами розмірі, який визначається в сукупності наданих послуг на основі додатку до договору. Клієнт та адвокат підписують акт приймання-передачі наданих послуг в якому зазначається детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (п. 4.1).

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги від 23 червня 2023 року вартість послуг адвоката по даному договору визначається наступними тарифами: консультація - 500 грн; участь у судовому засіданні - 1500 грн; складання процесуальних документів - 1500 грн.

Згідно з актом приймання-передачі послуг від 19 липня 2023 року №1 адвокат Лисенко В.С. надав, а клієнт прийняв наступні послуги:

- консультація, вивчення наданих клієнтом документів та узгодження правової позиції 1 год. - 500 грн;

- вивчення практики розгляду аналогічних справ судами, складання (написання) позовної заяви та оформлення додатків до неї для подання до суду 3 год. - 4500 грн.

Всього надано послуг на суму - 5000 грн.

На підтвердження оплати коштів надано платіжну інструкцію від 26 жовтня 2023 року №@2PL592067 на суму 3000,00 грн., призначення платежу: за послуги ОСОБА_1 .

Також представником позивача надано ордер серія АІ №1439712 від 09 серпня 2023 року на представництво інтересів ОСОБА_1 у Срібнянському районному суді Чернігівської області.

Отже позивачами частково підтверджено понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом позовної заяви в суді першої інстанції, що свідчить про необґрунтованість доводів апелянта про відсутність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, водночас вважає необхідним змінити вказане судове рішення в частині мотивів.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці - задовольнити частково.

Рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2023 року змінити в мотивувальній частині.

В решті рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 15 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку