Справа № 580/7619/23
Суддя: Черпак Юрій Кононович
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/7619/23 Головуючий у 1-й інстанції: Трофімова Л.В.
Суддя-доповідач: Черпак Ю.К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Черпака Ю.К.,

суддів Маринчак Н.Є., Штульман І.В.,

за участю секретаря

судового засідання Сулім А.В.,

представника позивача Осадчого О.В.,

представника відповідача Смігунова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Осадчого Олега Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач/апелянт) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (далі - відповідач/ОШБ НПУ «Лють») про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила:

- визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у день звільнення компенсації за невикористані: 4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки у 2015 році, 15 діб додаткової оплачуваної відпусткиу у 2021 році, 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2022 році, а всього за 64 доби невикористаної відпустки;

- стягнути з Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані: 4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки у 2015 році, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2021 році, 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2022 році, а всього за 64 доби невикористаної відпустки, що в грошовому еквіваленті складає 86 256 грн;

- визнати протиправною бездіяльність Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 16 травня 2020 року до 05 травня 2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» за виключенням липня, серпня та грудня 2020 року;

- зобов`язати Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» здійснити відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 16 травня 2020 року до 05 травня 2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, за виключенням липня, серпня та грудня 2020 року.

Обґрунтовуючи позовну заяву, ОСОБА_1 послалась на протиправність дій відповідача щодо невиплати під час звільнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної чергової основної та додаткової оплачуваної відпустки за 2015, 2021 та 2022 роки за 64 доби. Окрім того, відповідач всупереч приписам постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 не здійснив нарахування та виплату позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення за період з 16 травня 2020 року до 05 травня 2023 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» під час розгляду заяв ОСОБА_1 від 15 травня 2023 року, 07 липня 2023 року.

Зобов`язано Департамент поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 15 травня 2023 року, 07 липня 2023 року з урахуванням оцінки та висновків суду.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» (04075, місто Київ, вулиця Федора Максименко, будинок 21-Б, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Осадчий О.В., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Зазначив про наявність у ОСОБА_1 права на отримання компенсації за всі невикористані дні, як основної, так і додаткової відпустки. Окрім того, апелянт звернув увагу на правові висновки щодо регулювання аналогічних спірних правовідносин, викладені у постановах Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19, від 04 лютого 2021 року у справі № 160/5393/19, від 31 березня 2021 року у справі № 320/3843/20, від 26 травня 2021 року у справі №360/1362/20, у яких суд зазначив, що при вирішенні спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки», якими встановлена обов`язковість виплати грошової компенсації у разі звільнення працівника за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам.

У відзиві на апеляційну скаргу ОШБ НПУ «Лють», підтримуючи позицію суду першої інстанції, зазначило, що обґрунтування наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків про відсутність правових підстав для виплати компенсації за невикористані відпустки в минулих роках у зв`язку з пріоритетом норм спеціального законодавства над загальними, а також щодо порушень заявлених прав позивача в частині отримання компенсації за не використану відпустку за період з 2015 до 2022 та додаткову доплату до грошового забезпечення за період з 16 травня 2020 року до 05 травня 2023, оскільки можливе порушення прав на відповідну виплату виникло під час служби в іншому органі поліції - Головному управлінні Національної поліції у Черкаській області, який є самостійним суб`єктом публічного права, тому відповідач не є належною особою, яка повинна відповідати.

Згідно з частиною другою статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь позивача в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності цієї сторони.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, повноту встановлення фактичних обставин справ та їх правову оцінку, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що ОСОБА_1 до 05 травня 2023 року перебувала на службі в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», наказом Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» від 04 травня 2023 року № 409 о/с звільнена відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції (за власним бажанням), з виплатою грошової компенсації за 15 діб невикористаної відпустки у 2023 році, одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та зазначено, що стаж служби в поліції для виплат складає: 23 роки, з установленням відсотка премії за травень 2023 року.

15 травня 2023 року позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату компенсації за невикористані оплачувані відпустки за період роботи з 2002 до 2023 років та додатково просила виплатити одноразову грошову допомогу під час звільнення зі служби в поліції відповідно до наказу від 04 травня 2023 року №409 о/с.

16 травня 2023 року позивач через уповноваженого представника звернувся до відповідача із заявою надати письмову інформацію, а саме:

- яка кількість днів невикористаної відпустки у ОСОБА_1 за період роботи з 2002 по 2023 рік;

- надати розгорнуту довідку про складові заробітної плати, яка нараховувалася ОСОБА_1 з 01 березня 2023 року по 05 травня 2023 року, з зазначенням того, чи враховувався стаж роботи при нарахуванні заробітної плати, та зазначенням конкретних сум;

- яка сума відпускних, та за який період була виплачена ОСОБА_1 при звільненні останньої на підставі наказу від 04 травня 2023 року № 409 о/с;

- яка сума одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції нарахована, але не виплачена ОСОБА_1

23 травня 2023 року відповідач листом № 9аз у відповідь на адвокатський запит повідомив представника позивача, що відповідно до пункту 10 статті дев`яносто третьої Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_1 має право на виплату грошової компенсації за 15 діб невикористаної оплачуваної відпустки у 2023 році, що виплачена у сумі 17 462 грн. За період служби з 07 листопада 2015 року до 31 грудня 2022 року використано щорічні чергові основні оплачувані та додаткові оплачувані відпустки неповністю. Під час звільнення ОСОБА_1 нараховано одноразову грошову допомогу у сумі 200 812, 89 грн (із відрахуванням обов`язкових податків і зборів сума до виплати становить 197 800, 70 грн), що після надходження фінансування від головного розпорядника коштів на особистий картковий рахунок ОСОБА_1 буде сплачена.

29 травня 2023 року відповідач листом № 3313/03/59/07-2023 повідомив, що грошова компенсація невикористаної відпустки проведена відповідно до наказу Департаменту поліції України «Лють» від 04 травня 2023 року № 409 о/с з виплатою грошової компенсації за 15 діб невикористаної оплачуваної відпустки у 2023 році та 26 травня 2023 року після надходження відповідного фінансування від головного розпорядника коштів - виплачено грошову допомогу під час звільнення у сумі 197 800, 70 грн.

Згідно з довідкою від 23 травня 2023 року № 1351/12/7/02-23, що видана Головним управлінням Національної поліції в Черкаській області, ОСОБА_1 в період служби з 07 листопада 2015 року до 31 грудня 2022 року не використала щорічні чергові основні оплачувані та додаткові оплачувані відпустки у повному обсязі, а саме:

- відпустку за 2015 рік не використала 4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки;

- відпустку за 2021 рік не використала 15 діб додаткової оплачуваної відпустки;

- відпустку за 2022 рік не використала 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки.

27 червня 2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Національної поліції в Черкаській області із адвокатським запитом, в якому просив надати письмову інформацію, а саме:

- яка кількість днів невикористаної відпустки у ОСОБА_1 за період роботи з 2002 по 2023 рік;

- чи здійснювались, та у який період, додаткові доплати до заробітної плати у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» від 29 квітня 2020 року № 375.

04 липня 2023 року Головне управління Національної поліції в Черкаській області листом № 0-23/12/7-01-2023аз на адвокатський запит повідомило представника позивача, що в період служби в Головному управлінні Національної поліції у Черкаській області з 07 листопада 2015 року до 01 березня 2023 року ОСОБА_1 має залишки щорічних чергових відпусток, а саме:

- 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2021;

- 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2022 рік;

- 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік.

Також, вказаним листом повідомлено, що Головне управління Національної поліції в Черкаській області не є правонаступником управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, тому інформацією за період з 2002 по 2015 рік не володіє.

07 липня 2023 року позивач повторно звернувся до відповідача із заявою, де просив:

- виплатити компенсацію за невикористану оплачувану основну та додаткову відпустку за період роботи з 2002 по 2023 роки;

- нарахувати та виплатити за період з 16 травня 2020 року до 05 травня 2023 року, додаткову доплату до заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375;

- нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку відповідно до статті 117 КЗпП України.

09 серпня 2023 року відповідач листом № Ч-92 на цю заяву повідомив, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 15 серпня 1999 року до 06 листопада 2015 року, а в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 05 травня 2023 року. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 64 утворено новий центральний орган виконавчої влади - Національну поліцію України, тому прохання виплатити грошову компенсацію за невикористану оплачувану основну та додаткову відпустки за період роботи в органах внутрішніх справ з 2002 року до 06 листопада 2015 року є безпідставним. В період проходження служби в Департаменті позивач не залучалась до охорони публічного порядку та у зв`язку зі специфікою проходження служби не мала безпосереднього контакту з населенням. Керівником не визначено посади інспектора роти № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк «Сафарі»), як такої, що належать до переліку посад (професій) працівників, яким установлюються такі доплати (відповідно до вимог 1, 4 Постанови № 375), тому відсутні підстави для виплати такої доплати до грошового забезпечення.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за дні невикористаної відпустки, заборгованості у виді доплати до грошового забезпечення поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, позивач звернувся до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 мала право на грошову компенсацію за невикористану відпустку в рік звільнення з Національної поліції України, а за попередній період компенсація не виплачується. Окрім того, оскільки позивач у спірному періоді проходила службу в Головному управлінні Національної поліції у Черкаській області, яке виплачувало грошове забезпечення, то відсутні підстави вважати, що відповідач має відповідати за зобов`язання іншого органу поліції за невиплачені кошти. В той же час, обираючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача на інформацію, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача у не сприянні в наданні ОСОБА_1 інформації під час розгляду заяв від 15 травня 2023 року, від 07 липня 2023 року щодо нарахування та виплати компенсації за невикористану відпустку у період з 2002 по 2023 та інформації про нарахування та виплату додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 за період з 16 травня 2020 року по 05 травня 2023 року, з огляду на те, що позивач до 01 березня 2023 року проходила службу в іншому органі поліції, який є самостійним суб`єктом публічного права та зобов`язання повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 15 травня 2023 року, 07 липня 2023 року з урахуванням оцінки та висновків суду.

Колегія суддів, переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено положеннями Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII).

Відповідно до частин першої та третьої статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік і форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Положеннями статті 60 Закон № 580-VIII визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої і другої статті 92 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 93 Закону № 580-VIII тривалість відпусток поліцейського обчислюється подобово. Святкові та неробочі дні до тривалості відпусток не включаються. Тривалість щорічної основної оплачуваної відпустки поліцейського становить тридцять календарних днів, якщо законом не визначено більшої тривалості відпустки. За кожний повний календарний рік служби в поліції після досягнення п`ятирічного стажу служби поліцейському надається один календарний день додаткової оплачуваної відпустки, але не більш як п`ятнадцять календарних днів. Тривалість чергової відпустки у році вступу на службу в поліції обчислюється пропорційно з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожен повний місяць служби.

Відповідно до приписів частин восьмої-одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Частинами першою і другою статті 94 Закону № 580-VIII встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі - Порядок №260).

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260 за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.

Слід зауважити, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки визначено приписами Конституції України, особу не може бути позбавлено такого права. У разі не реалізації особою права на відпустку, такій особі в обов`язковому порядку виплачується компенсація.

Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону № 580-VIII, а саме: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.

Таким чином, у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що полягає в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.

Конституційним Судом України у рішенні від 07 травня 2002 року № 8-рп/2002 у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) викладено висновок стосовно того, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.

Отже, з огляду на викладене, а також враховуючи відсутність правового врегулювання положеннями Закону № 580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для застосування у цьому випадку приписів КЗпП України і Закону № 504/96-ВР.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону № 504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні як основної, так і додаткової відпустки.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 160/10875/19, яка відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню в цій справі.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції мала право на отримання грошової компенсації за невикористані дні відпустки, а саме: 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік, 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки за 2022 рік, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки за 2022 рік, що в загальній кількості складає 64 доби.

Отже, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Висновки суду першої інстанції про те, що оскільки до служби в Департаменті поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Черкаській області по 01 березня 2023 року, то відповідач не є особою, яка має відповідати за зобов`язання іншого органу поліції, не ґрунтуються на приписах чинного законодавства.

Статтею 65 Закону № 580-VIII передбачено переміщення поліцейських:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський.

Відповідно до частини сьомої цієї норми закону переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. (абзац 1 частини восьмої статті 65 Закону № 580-VIII)

Згідно з частиною дев`ятою статті 65 Закону № 580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Пунктом 16 розділу ІІІ Порядку формування та ведення особових справ поліцейських, затвердженого наказом МВС України від 12 травня 2016 року № 377, встановлено, що у разі переведення поліцейського до органу поліції, що обслуговується іншим підрозділом кадрового забезпечення, особова справа поліцейського передається до цього органу, про що в інвентарній книзі робиться відповідний запис.

Так, з наявного в матеріалах справи послужного списку (особовий № 0043955) та трудової книжки серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року по 05 травня 2023 року проходила службу на посадах слідчого і старшого слідчого в підрозділах Головного управління Національної поліції в Черкаській області. Тобто відбувалось її переміщення в органах Національної поліції України. Відмітки про звільнення та прийняття на посаду за вказаний період відсутні.

Наказ Національної поліції України від 28 лютого 2023 року № 282 о/с про призначення майора ОСОБА_1 інспектором роти № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк «Сафарі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» свідчить про обставини переведення/переміщення позивача з займаної в Головному управління Національної поліції в Черкаській області посади на посаду до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють».

Про такий факт пояснив також представник відповідача в судовому засіданні.

Тому, за наведених обставин переміщень (переведень) в системі органів національної поліції в позивача зберігалось право на отримання грошової компенсації за невикористані відпустки за попередні періоди, а при звільненні з органів Національної поліції України виплатити цю компенсацію має установа, з якої позивач звільнився.

В той же час, щодо позовної вимоги про стягнення грошової компенсації за невикористані дні відпустки у сумі 86 256 грн колегія суддів зазначає, що розрахунок такої компенсації є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу. У зв`язку з чим, саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні відпустки.

Тому, в даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки у 2015 році, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2021 році, 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2022 році, а всього за 64 доби невикористаної відпустки.

Стосовно позовних вимог щодо ненарахування та невиплати додаткової доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова № 211) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався і діяв у спірний період часу.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року № 375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни» (далі - Постанова № 375) установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою № 211, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

За приписами підпункту 2-5 Постанови № 375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.

Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 червня 2020 року № 485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я» затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку визначено, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).

Згідно з пунктом 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, Національна гвардія, Адміністрація Держприкордонслужби, ДСНС та Національна поліція (далі - органи системи МВС).

Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії та Адміністрації Держприкордонслужби, особам рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

На виконання пункту 4 Постанови № 375 Міністерством внутрішніх справ видано наказ від 03 червня 2020 року № 431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).

Виходячи з аналізу зазначених норм можна дійти висновку, що підставою для отримання доплати за Постановою № 375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України; 3) внаслідок виконання своїх обов`язків має безпосередній контакт з населенням.

Тобто, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення, зокрема забезпечення правопорядку і безпеки громадян, у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.

При цьому, виходячи з аналізу пункту 1 постанови № 375 вбачається, що за наявності всіх зазначених вище умов додаткова доплата встановлюється поліцейським імперативно, а не на розсуд керівництва і в відсотках до його грошового забезпечення.

В контексті вказаного слід звернути увагу, що у період з 27 квітня 2018 року по 04 січня 2021 року позивач проходив службу на посаді - слідчий відділення розслідування злочинів згальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Черкаського відділу поліції ГУ НП, з 04 січня 2021 року по 01 березня 2023 року - слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції ГУ НП, з 01 березня 2023 року по 05 травня 2023 року - інспектор роти № 1 батальйону № 2 управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк «Сафарі»).

Натомість, в матеріалах справи відсутні будь-які докази стосовно наявності підстав для виплати спірної доплати, а саме, що позивач у спірний період часу забезпечував життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, а також, що внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням. Назва самої посади, яку займав позивач, безпосередньо не свідчить про наявність таких підстав для виплати доплати.

Позивач не довів наявності у нього права на отримання у відсотках в певному розмірі доплати до грошового забезпечення у спірний період, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 375, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині.

Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору, оскільки в цій справі позивач на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та не сплачував його при зверненні з позовною заявою.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, то відповідно до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення - скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати в частині стягнення судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач на підставі пункту 1 частини першої частини статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору та його не сплачував.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Осадчого Олега Васильовича, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у день звільнення компенсації за невикористані: 4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки у 2015 році, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2021 році, 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2022 році, а всього за 64 доби невикористаної відпустки.

Зобов`язати Департамент поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України "Лють" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 4 доби щорічної чергової основної оплачуваної відпустки у 2015 році, 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2021 році, 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки у 2022 році, а всього за 64 доби невикористаної відпустки

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Черпак Ю.К.

Судді: Маринчак Н.Є.

Штульман І.В.

Повний текст постанови складено 06.06.2024.