Справа № 420/34146/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №14 від 06.09.2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу всі періоди навчання та роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 липня 1979 року, провести розрахунок пенсії за віком з 01 серпня 2023 року.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

Позов, відповідь на відзив обґрунтовані позивачем тим, що рішення №14 від 06.09.2023 року про відмову у призначенні пенсії протиправним, та таким, що порушує право позивача на отримання пенсії, оскільки записи трудової діяльності позивача, а також навчання, що містяться у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02 липня 1979 року, є основним документом який підтверджує стаж роботи - підлягають зарахуванню, оскільки позивач не може нести відповідальності за неналежне оформлення трудової книжки. Верховний Суд у постановах від 06.02.2018 року у справі №677/277/17 від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення періодів роботи вказаних у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 02 липня 1979 року до страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Отже, недотримання правил ведення трудової книжки, або ж видання довідок може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для мене, працівника, а тому й не може впливати на мої особисті права. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки чи інших документів на підприємстві. Тому неналежне оформлення першого аркушу та титульної сторінки трудової книжки, а саме внесення зміни прізвища позивача та підстав на яких зміна прізвища відбулась підприємством, на якому працював позивач не може бути підставою для виключення всіх періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає позивачу право на призначення пенсії, оскільки позивач, як працівник, не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.08.2023 року звернулася до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за принципом екстериторіальності було розглянуто заяву позивача та встановлено, що стаж ОСОБА_1 становить 5 років 5 місяців 25 днів. До страхового стажу позивача не враховано періоди згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутній запис з посиланням на документ, який підтверджує зміну прізвища ( ОСОБА_2 ). На підставі заяви та наданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області винесено рішення №14 від 06.09.2023 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV, оскільки у позивача відсутній необхідний страховий стаж 20 років (в наявності 5 років 5 місяців 25 днів), що передбачений ч. 2 ст. 26 Закону №1058- ІV. На підтвердження трудового стажу позивачем було надано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 про зміну прізвища ОСОБА_3 та рішення №2-432/2011 від 26.12.2011 року про розірвання шлюбу ОСОБА_4 . Однак, за результатом розгляду наданих позивачем документів неможливо встановити факт приналежності трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року, атестату про навчання №11809 від 22.06.1977 року, свідоцтва про народження дитини, довідок №368 від 30.08.2023 року, №439 від 25.09.2019 року, оскільки відсутні документи про зміну прізвища ОСОБА_2 . Таким чином, оскільки позивачем по справі не було надано інших документів про підтвердження наявного трудового стажу, тому у Головного управління були відсутні підстави для зарахування до страхового стажу періоди роботи лише на підставі трудової книжки, а записи у трудовій книжці не відповідають вимогам чинного на той момент законодавства.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає про те, що заява про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 30.08.2023 року розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області та прийнято рішення від 06.09.2023 року №14. За результатом розгляду заяви позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за відсутності необхідного страхового стажу визначеного ст. 26 Закону України №1058. Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу, зокрема, період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 20 років. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 15 до 25 років. Вік позивача 63 років, при цьому страховий стаж особи становить 5 років 5 місяців 25 днів. За результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, а саме: на титульній сторінці трудової книжки, відсутній запис з посиланням на документ, який підтверджує зміну прізвища ( ОСОБА_2 ). Разом з тим, до заяви долучено свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 про зміну прізвища ( ОСОБА_3 ) та рішення суду № 2-432/2011рік від 26.12.2011 року про розірвання шлюбу ( ОСОБА_4 ). За результатом розгляду наданих документів неможливо встановити факт приналежності трудової книжки, атестату про навчання № НОМЕР_3 від 22.06.1977 року, свідоцтва про народження дитини, довідок №368 від 30.08.2023 року, №439 від 25.09.2019 року, оскільки відсутні документи про зміну прізвищ ( ОСОБА_2 ). Інших документів позивачем до заяви не додавалось.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (вік 63 років на момент звернення до пенсійного фонду).

30 серпня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком.

Розглянувши звернення позивача за принципом «екстериторіальності» 06.09.2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийнято рішення №014 про відмову у призначенні пенсії.

В рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №014 від 06.09.2023 року зазначено про те, що за результатами розгляду документів, до страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, а саме: на титульній сторінці трудової книжки відсутній запис з посиланням на документ, який підтверджує зміну прізвища ( ОСОБА_2 ). Разом з тим, до заяви залучено свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 про зміну прізвища ( ОСОБА_3 ) та рішення суду №2-432/2011рік від 26.12.2011 року про розірвання шлюбу ( ОСОБА_4 ). За результатом розгляду наданих документів неможливо встановити факт приналежності трудової книжки, атестату про навчання № НОМЕР_3 від 22.06.1977 року, свідоцтва про народження дитини, довідок №368 від 30.08.2023 року, №439 від 25.09.2019 року, оскільки відсутні документи про зміну прізвищ ( ОСОБА_2 ). Після надання відповідних документів, рішення в частині зарахування до страхового стажу періодів за вищезазначеними документами може бути переглянуте. Страховий стаж особи становить 5 років 5 місяців 25 днів. Не працює. Права на призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону, з урахуванням наявних документів, особа не має, в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Рішення про відмову може бути переглянуте у разі надання додаткових документів.

Позивач не погодився із правомірністю рішення відповідача та звернувся до суду із цим позовом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення 63 років за наявності страхового стажу, зокрема, період з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року не менше 20 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року від 15 до 25 років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем взагалі не зараховано до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року, оскільки трудова книжка оформлена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, а саме: на титульній сторінці трудової книжки відсутній запис з посиланням на документ, який підтверджує зміну прізвища ( ОСОБА_2 ).

Порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58.

Так, суд зазначає, що згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, робітники та службовці, які надходять на роботу, зобов`язані пред`являти адміністрації підприємств трудову книжку, оформлену в установленому порядку (п.1.2).

Відповідно до п. 2.2, 2.10, 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 у трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами), та дата народження зазначаються на підставі паспорта або свідоцтва про народження. Після вказівки дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.

Зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження проводяться адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів. Вказівка зміни вноситься першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рисою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані. Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.2.12).

Відповідно до п 2.1, 2.2, 2.4, 2.11, 2.13 «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

З наданої до суду копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року в графах ПІБ міститься запис « ОСОБА_2 ».

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про призначення пенсії позивач додав всі наявні документи щодо зміни прізвища, а саме свідоцтво про народження, копію рішення суду про розірвання шлюбу №2-432/2011рік від 26 грудня 2011 року (зміна прізвища ОСОБА_4 ) та свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 (зміна прізвища ОСОБА_3 ).

Згідно рішення суду №2-432/2011рік від 26 грудня 2011 року про розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_5 позивач мав змінити на дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .

При цьому, як зазначає позивач у позовній заяві, до міграційної служби не звернувся, оскільки планував вдруге укласти шлюб, і вже тоді змінити прізвище і паспорт.

З наданої до суду копії сторінки паспорту позивача Серії НОМЕР_4 вбачається, що у 2012 році у відділі ДРАЦС було зроблено відмітку про те що перший шлюб позивача розірвано.

При цьому, актовий запис щодо зміни прізвища позивача відсутній, що підтверджується повідомленням Любашівського відділу ДРАЦС №1010/24.22-19 від 16.09.2023 року.

Позивачем також надано до суду лист Ананьївського сектору ГУ ДМС України в Одеській області, з якого вбачається зміна прізвища ОСОБА_3 , що також підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_5 від 29.03.2018 року.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд не вбачає правових підстав вважати, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 02.07.1979 року не належить ОСОБА_1 .

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року №301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, суд зазначає, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, щодо якої такі порушення було вчинено, у зв`язку з чим не може впливати на її особисті права.

Також, суд зазначає, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки. Разом з тим, на особу не може перекладатись обов`язок доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

З огляду на зазначені нормативні акти, можливо прийти до висновків, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) в якій зазначено, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Крім того, відповідачем не надано до суду жодних доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо періодів роботи позивача, тому суд вважає, що їх безпідставно не взято до уваги відповідачем при обрахуванні стажу роботи позивача.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №14 від 06.09.2023 року про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно висновків Верховного Суду у постанові Верховного Суду у справі №500/1216/23 від 08 лютого 2024 року дії зобов`язального характеру щодо призначення пенсії має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, яким у цьому випадку є Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Таким чином, враховуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №14 від 06.09.2023 року про відмову в призначенні пенсії, у суду є всі підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 30.08.2023 року, з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача зарахувати до загального страхового стажу всі періоди навчання та роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 липня 1979 року та провести розрахунок пенсії за віком з 01 серпня 2023 року, вимоги є передчасними, оскільки відповідачем взагалі не досліджувались періоди роботи позивача відповідно його трудової книжки.

Щодо судових витрат, зокрема, сплаченого судового збору, він підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань у відповідності до приписів ст. 139 КАС України.

Щодо заяви представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. на користь позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надані до суду договір про надання правової допомоги від 12.09.2023 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Юраш Іриною Олександрівною; ордер Серії ВН №1309052 про надання правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 12.09.2023 року; попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач: та квитанцію до прибуткового касового ордера №28 від 07.12.2023 року на суму 6000 грн.

Згідно попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат, які поніс позивач вбачається надання таких послуг: зустріч та консультація клієнта, узгодження правової позиції 2000 грн.; вивчення матеріалів справи, аналіз судової практики, направлення заяв 2000 грн.; складання позовної заяви 2000 грн.; всього у розмірі 6000 грн.

Суд звертає увагу, що ця справа є справою незначної складності, яка розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вона не містить великої кількості документів, які потребують вивчення та їх аналізу.

Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №14 від 06.09.2023 року про відмову в призначенні пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 30.08.2023 року, з урахуванням висновків суду, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 134, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №14 від 06.09.2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до загального страхового стажу всі періоди навчання та роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 02 липня 1979 року, провести розрахунок пенсії за віком з 01 серпня 2023 року задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №14 від 06.09.2023 року про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.08.2023 року, з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7А, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Леонід СВИДА