Справа № 440/9268/23
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 р. Справа № 440/9268/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Жигилія С.П. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023, головуючий суддя І інстанції: Н.І. Слободянюк, м. Полтава, по справі № 440/9268/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, у якій просила:

- визнання протиправними дій Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Автозаводського відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області щодо відмови в прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства;

- зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Автозаводського відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 06 червня 2023 року та задовольнити, заявлені в ньому прохання.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 року позовні вимоги було задоволено.

Визнано протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області у прийнятті у ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 06 червня 2023 року.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо прийому у неї декларації про відмову від іноземного громадянства від 06 червня 2023 року з урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, з посиланням на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду №440/9268/23 від 15 вересня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа судом першої інстанції розглянута за правилами спрощеного провадження, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги відповідача не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, 03 серпня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала до УДМС у Полтавській області заяву 5316-000012239 про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», до якої додала, зокрема, зобов`язання 5316-000000948 припинити іноземне громадянство.

03 грудня 2021 року Управлінням ДМС України у Полтавській області прийнято рішення про набуття ОСОБА_3 громадянства України за територіальним походженням відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» та видано довідку №5316-000004195 про реєстрацію особи громадянином України від 03 грудня 2021 року

22 липня 2022 року ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 , терміном дії до 03 грудня 2023 року.

ОСОБА_2 подала до Кременчуцького відділу ДМС Управлінням ДМС у Полтавській області лист до декларації про відмовлення від громадянства російської федерації від 06 червня 2023 року (вх.№2033/5316-23 від 06 червня 2023 року), в якому зазначила, що вона відмовляється від іноземного громадянства російської федерації, у зв`язку із тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації, а саме: отримавши ТПГУ серії № НОМЕР_1 , дата видачі 22 липня 2022 року, вона не має об`єктивної можливості ані подати заяву до консульства росії про вихід із громадянства, ані отримати таку довідку. Також просить прийняти декларацію на вихід з громадянства росії як єдиний можливий зараз документ та вважати подану нею декларацію повноцінним виходом з громадянства російської федерації, оскільки іншої можливості відмовитися від нього у неї наразі фізично немає, а також просила надати їй паспорт громадянина України.

До вказаного листа ОСОБА_3 додано декларацію від 06 червня 2023 року, в якій задекларовано зобов`язання повернути закордонний паспорт громадянина російської федерації у її державні органи при першій фізичній нагоді, не користуватися правами громадянина російської федерації та не виконувати обов`язків, передбачених для громадян цієї держави її законодавством.

Листом Автозаводського відділу у місті Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області від 09 червня 2023 року ОСОБА_1 на декларацію від 06 червня 2023 року повідомлено, що 03 серпня 2021 року нею було подано до Автозаводського відділу у місті Кременчуці УДМС у Полтавській області документи для набуття громадянства України та зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України. Відповідно до статті 1 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі 'набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України. 03 грудня 2021 року Управлінням ДМС України у Полтавській області прийнято рішення про набуття нею громадянства України відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року. Нею отримано тимчасове посвідчення громадянина України терміном дії з 22 липня 2022 року по 03 грудня 2023 року. Згідно вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про громадянство України» іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянином України. Законом України «Про громадянство України» визначено вичерпний перелік документів про вихід з громадянства іноземної держави. Декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав. Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припинені громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держав процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури. В наданій нею декларації про відмову від іноземного громадянства зазначено, що існують незалежні причини неотримання документа про припинення громадянства, але не надано жодного підтверджуючого документа щодо звернення до уповноважених органів держави її громадянської належності про прийняття клопотання про припинення громадянства. Зазначений факт не дає можливості подати декларацію. Таким чином, повертається її декларація, як така що не відповідає чинному законодавству України.

Не погодившись з діями відповідача щодо відмови в прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з неможливістю отримати документ про припинення громадянства з незалежних від позивача причин є обґрунтованою, а тому відмова відповідача у прийнятті такої декларації є неправомірною.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції в частині, що оскаржується, з огляду на таке.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-III (далі - Закон №2235-III в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 статті 1 Закону №2235-III, громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Положенням статті 6 Закону №2235-III закріплено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини 1 вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №2235-ІІІ, особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Згідно з частиною 5 статті 8 Закону №2235-III, іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2235-III, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно з частиною 8 статті 8 Закону №2235-III, особа, яка набула громадянство України і подала декларацію про відмову від іноземного громадянства, зобов`язується повернути паспорт іноземної держави до уповноважених органів цієї держави. Вимога про взяття зобов`язання повернути паспорт іноземної держави не поширюється на осіб, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні.

Частиною 1 статті 1 Закону №2235-III передбачено, що декларацією про відмову від іноземного громадянства є документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону №2235-III, іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх клопотаннями прийняті до громадянства України.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 9 Закону №2235-III, однією з умов прийняття до громадянства України, зокрема, є подання декларації про відсутність іноземного громадянства (для осіб без громадянства) або зобов`язання припинити іноземне громадянство (для іноземців).

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту прийняття їх до громадянства України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Незалежною від особи причиною неотримання документа про припинення іноземного громадянства - є невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України (частина 1 статті 1 Закону №2235-III).

Указом Президента України від 27.03.2001 №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок).

Зазначений Порядок визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Пунктом 119 Порядку №215 передбачено, що особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 набула громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України "Про громадянство України", у зв`язку із чим їй було видано тимчасове посвідчення громадянина України.

22 липня 2022 року ОСОБА_1 видано тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 , терміном дії до 03 грудня 2023 року.

З моменту набуття громадянства України позивач зобов`язалась подати до органу, що видав тимчасове посвідчення громадянина України документ про припинення громадянства російської федерації, виданий уповноваженим на те органом, або у разі неотримання з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства російської федерації подати декларацію про відмову від громадянства цієї держави і повернути національний паспорт рф до уповноваженого органу цієї держави.

06.06.2023 позивач звернулася до УДМС у Полтавській області із заявою про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства у зв`язку із наявними незалежними від неї причинами неотримання документа про припинення іноземного громадянства російської федерації.

За результатами розгляду заяви відповідачем направлено відповідь на адресу позивача, у якій декларацію позивача про відмову від іноземного громадянства від 06.06.2023 повернуто, оскільки не надано жодного підтверджуючого документа щодо звернення до уповноважених органів держави її громадянської належності про прийняття клопотання про припинення громадянства.

В той же час, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», з 05.30 год. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому був продовжений Указами Президента України, затвердженими відповідними Законами України та діє до цього часу. Всі дипломатичні відносини з рф розірвано, консульські та дипломатичні установи рф припинили свою роботу в Україні на невизначений термін.

Зазначені обставини є загальновідомими і додатковому доведенню не підлягають.

Позивач, як особа, яка має постійне місце проживання в Україні, опинилася в ситуації за якої вона, в силу незалежних від неї причин, не має можливості виконати вимоги Закону України № 2235-ІІІ «Про громадянство України» та надати документ що підтвердив би припинення громадянства рф, оскільки приписи законодавства рф, а саме Федерального закону «Про громадянство російської федерації» від 31.05.2002 р. 62-Ф3 та Положення про порядок розгляду питань громадянства рф, затвердженого Указом президента рф № 1325 від 14.11.2002 р., містять загальні положення наступного змісту:

Заява з питання громадянства російської федерації та документи, необхідні для припинення громадянства російської федерації, подаються за місцем проживання заявника:

особою, яка проживає на території російської федерації. - в територіальний орган Міністерства внутрішніх справ російської федерації;

особою, яка проживає за межами російської федерації і не мас місця проживання на території російської федерації, - в дипломатичне представництво чи консульську установу російської федерації, що знаходяться за межами російської федерації, (п. 1 розділу І Положення та ч. 1 ст. 32 Федерального закону «Про громадянство російської федерації»).

При цьому при виході з громадянства російської федерації особою, яка проживає на території іноземної держави, разом із заявою подається: документ, що підтверджує дозвіл повноважного органу іноземної держави на проживання у ній державі (у разі відсутності цих даних у паспорті заявника).

Колегія суддів вважає, що наведене унеможливило для позивача, як особи яка постійно проживає на території України, здійснити процедуру виходу з громадянства рф та отримати відповідну довідку про вихід з громадянства, оскільки процедура оформлення припинення громадянства (підданства) російської федерації для осіб, які постійно проживають на території України в Україні не здійснюється, а оформити такий вихід на території іншої держави можливо виключно у випадку, якщо є документи, які підтверджують право на постійне проживання в цій державі, чого у позивача не має. Наведені причини є незалежними від позивача.

З огляду на обставини справи суд дійшов висновку про те, що позивач мав право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки він позбавлений можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації з незалежних від неї причин.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у прийнятті від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства від 06 червня 2023 року є протиправною, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 щодо прийому у неї декларації про відмову від іноземного громадянства від 06 червня 2023 року з урахуванням висновків суду, викладених у цьому судовому рішенні.

Посилання в апеляційній скарзі відповідача на Проект Закону про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які беруть участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України №9585, колегія суддів оцінює критично, оскільки на даний час відповідні зміни до законів внесені не були.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.09.2023 по справі № 440/9268/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій Л.В. Любчич