Справа № 420/12722/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012), третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73036) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі ГУ ПФУ в Одеській області), в якому позивачка просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ від 22.03.2024 року №09 в частині не зарахування до страхового стажу її - ОСОБА_1 , періоди роботи згідно запису трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1978 з 30.06.2000 по 23.12.2000 на ВРХП РПО «Нижньогородське»; - зобов`язати ГУ ПФУ зарахувати до її - ОСОБА_1 , страхового стажу період роботи з 30.06.2000 по 23.12.2000 на КРСПО РПО «Нижнегородское».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 15.03.2024 року звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області, та за результатами чого прийнято рішенням від 22.03.2024 року №09 про відмову в призначенні пенсії за віком.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що при зверненні у віці 63 роки у неї відсутній необхідний страховий стаж в 21 рік при наявному 20 років 04 місяці 23 дні. При цьому, до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки серії НОМЕР_2 від 01.09.1976: - з 18.10.1993 по 29.10.1993, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення; - з 01.07.2002 по 23.12.2000, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Позивачка вважає прийняте відносно неї рішення протиправним та таким що підлягає скасуванню в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи з 30.06.2000 по 23.12.2000, оскільки трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджують факт зайнятості на відповідних роботах.

При цьому, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу спірного періоду роботи. Таким чином, вона має право на його зарахування до страхового стажу.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог ГУ ПФУ в Херсонській області.

До суду від представника ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позов, у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки оскаржуване рішення прийнято правомірно. Необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком у заявниці відсутній. Період роботи з 01.07.2000 по 23.12.2000 не зараховано до страхового стажу заявниці, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру представник відповідача зазначає, що ГУ ПФУ в Одеській області виконано завдання з розгляду заяви позивачки про призначення пенсії за віком, надалі правовідносини з позивачкою мають відбуватися з органом Пенсійного фонду за місцем її проживання, а саме з ГУ ПФУ в Херсонській області.

Представник третьої особи ГУ ПФУ в Херсонській області подав до суду пояснення щодо позову, у яких просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що страховий стаж позивачки є недостатнім для призначення пенсії за віком. При цьому, правомірним є не зарахування періоду роботи з 01.07.2000 по 23.12.2000, оскільки персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.07.2000 є обов`язковим.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_3 .

15.03.2024 року ОСОБА_1 у віці 63 років звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області та прийнято рішення від 22.03.2024 року №09 про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Необхідний страховий стаж при зверненні у віці 63 роки становить в 21 рік при наявному 20 років 04 місяці 23 дні.

У рішенні зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_2 : - з 18.10.1993 по 29.10.1993, оскільки наявне виправлення в даті наказу про звільнення; - з 01.07.2002 по 23.12.2000, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутня інформація про сплату страхових внесків.

Також в рішенні вказано «Додатковий коментар: за відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу у період з липня 2000 до січня 2004 року, записи трудової книжки доцільно підтвердити результатами перевірки, проведеної, в тому числі за заявою власника трудової книжки».

Позивачка, вважаючи рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 22.03.2024 року №протиправним та таким що підлягає скасуванню в частині не зарахування періоду роботи з 30.06.2000 по 23.12.2000 звернулась до суду з цим позовом.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058) розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Згідно з ст.1 Закону №1058 в редакції від 01.01.2024, чинній на час виникнення спірних правовідносин, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Частиною 1 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Пунктом 1.8. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1) в редакції від 15.02.2024 встановлено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Позивачка 23.02.1961 року народження досягнула пенсійного віку 60 років 23 лютого 2021 року.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону №1058-IV на призначення пенсії за віком мають право особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року (ч.2 ст.26 Закону №1058-IV).

Досягнувши 63 років, ОСОБА_1 15.03.2024 року звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про призначення пенсії за віком, яку за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Одеській області та прийнято рішення від 22.03.2024 року №09 за відсутності необхідного страхового стажу в 21 рік.

У рішенні вказано про не зарахування до страхового стажу заявниці періоду роботи з 01.07.2002 по 23.12.2000, у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків.

Сторонами не заперечується, що в оскаржуваному рішенні від 22.03.2024 року №09 наявна описка в частині помилкового зазначення у початку незарахованого періоду роботи 2002 року, замість вірного 2000 року. У заявах по суті справи сторони, обґрунтовуючи позиції, вказують саме про не зарахування періоду роботи за 2000 рік.

Таким чином спірним у даному випадку є неврахування ГУ ПФУ до страхового стажу позивачки періоду її роботи з 01.07.2000 по 23.12.2000, у зв`язку з відсутністю у реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату страхових внесків.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону №1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.

Згідно ч.2 ст.20 Закону №1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1,2,5-7,9,10,12,15,17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Частинами 5-6 ст.20 Закону №1058-IV передбачено, що страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч.10 ст.20 Закону №1058-IV).

Згідно ч.12 ст.20 Закону №1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VІ, за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Відповідно до ст.106 Закону №1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Таким чином, до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, проте відповідальність за несплату страхових внесків покладена законодавством на страхувальника.

При таких обставинах порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків (у зв`язку із чим утворилася заборгованість зі сплати таких внесків) тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи.

Згідно ст.113 Закону №1058-IV держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Верховним Судом сформована усталена правова позиція, відповідно до якої особа, яка звернулась за призначенням пенсії, не має відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи (зокрема, постанови від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі №199/1852/15-а, від 12.09.2019 у справі №489/2283/16-а, від 01.03.2021 у справі №423/757/17, від 27.05.2021 у справі №343/659/17).

Вказані правові висновки підлягають застосуванню при вирішенні спірних правовідносин в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, відповідно до якої при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, відповідно несплата страхових внесків страхувальником не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи, підтверджених даними трудової книжки.

Саме трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи (ч.1 ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII).

Відповідно до записів №24-25 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачку 14.02.1995 року прийнято на роботу комірником в КРСПО РПО «Нижнегородское», та 23.12.2000 звільнено згідно ст. 38 КЗпП на підставі наказів підприємства. Записи підписані уповноваженою особою та завірені печаткою, виправлень чи закреслень не містять.

Оскаржуваним рішенням в межах вказаних записів трудової книжки не зараховано період роботи з 01.07.2000 по 23.12.2000. Однак судом встановлено, що вказаний періоди роботи позивачки, який не зараховано їй до страхового стажу через відсутність відомостей про сплату страхованих внесків роботодавцем підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .

В оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов відповідач також не заявив про будь-які неточності записів №24-25 трудової книжки серії НОМЕР_1 .

Отже, період роботи з 01.07.2000 по 23.12.2000 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивачки для обчислення розміру пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийняте без урахування усіх обставин, що мають значення для його прийняття та є таким, що не відповідає дотриманню необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення. Таким чином, рішення від 22.03.2024 року №09 в частині не зарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 01.07.2000 по 23.12.2000 є протиправним та підлягає скасуванню.

У змісті позову позивачка просить зобов`язати відповідача зарахувати до її страхового стажу період спірний роботи з 30 червня 2000, проте оскаржуваним рішенням не зараховано період роботи починаючи з 01 липня 2000.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог та їх задоволення шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивачки від 15.03.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи з 01.07.2000 по 23.12.2000.

Суд вважає, що вказані дії повинні буди здійснені саме ГУ ПФУ в Одеській області, оскільки вказаний суб`єкт владних повноважень розглянув заяву позивачки та прийняв рішення, яке суд визнається протиправним.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачкою за подання даного позову сплачено судовий збір у розмірі 950 грн.

Суд вважає, що на користь позивачки слід стягнути судові витрати зі сплаченого судового збору у розмірі 950 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області - суб`єкта владних повноважень, яким приймалось оскаржуване рішення.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), третя особа без самостійних вимог Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 22.03.2024 року №09 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком в частині не зарахування до її страхового стажу періоду роботи 01.07.2000 по 23.12.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.03.2024 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до її страхового стажу період роботи 01.07.2000 по 23.12.2000.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 950 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва