Справа № 120/7296/24
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2024-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

07 червня 2024 р. Справа № 120/7296/24

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Сало Павло Ігорович, перевіривши в м. Вінниці матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

03.06.2024 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Сільницької К.В., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (далі відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 2) про:

- визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 № 34 від 05.01.2024 щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії;

- зобов`язання відповідача 2 здійснити перерахунок пенсії позивача, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи в колгоспі ім. Горького з 1956 по 1968 роки, у відповідності до записів трудової книжки колгоспника № 269 від 20.03.1970.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 03.01.2024 позивач звернувся до відповідача 2 із заявою про перерахунок пенсії. З урахуванням принципу екстериторіальності, розгляд заяви було здійснено відповідачем 1, яким і прийнято рішення № 83 від 25.04.2024 про відмову в призначенні пенсії через те, що наявна у позивача трудова книжка колгоспника має неточності у записах, зокрема, у книжчці невірно вказане прізвище, а саме " ОСОБА_2 " замість правильного " ОСОБА_2 ", та відсутній запис про зарахування та виключення заявника з членів колгоспу у період роботи з 1965 по 1968 роки.

Позивач вважає рішення та дії відповідачів протиправними, а тому за захистом своїх прав звертається до суду.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, приходжу до висновку, що таку заяву належить залишити без руху.

Частиною першою статті 171 КАС України передбачено, що після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст.ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Водночас положення статей 160, 161 КАС України поширюються на усі випадки звернення до адміністративного суду з позовною заявою, а їх недодержання свідчить про невідповідність позовної заяви вимогам закону.

Згідно з ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До матеріалів позовної заяви не додано квитанції про сплату судового збору за пред`явлення цього адміністративного позову до суду.

Разом з тим представником позивача заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.

Представник зазначає, що позивач є внутрішньо переміщеною особою з Херсонської області та пенсіонером. На сьогоднішній день він отримує пенсію за віком та допомогу на проживання як внутрішньо переміщена особа у розмірі 2000 грн. Інших доходів у позивача немає, що підтверджується копією довідки про доходи № 191916/3813 від 31.05.2024. Представник вказує на те, що позивач і без того майже позбавлений засобів для існування, а сплата судового збору потягне додаткові витрати.

Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить з наступного.

Судовий збір, як складова частина судових витрат, виконує компенсаційну, превентивну і соціальну функцію. Компенсаційна функція полягає у відшкодуванні коштів, витрачених державою на здійснення правосуддя, а також коштів, витрачених особами, що звертаються до суду або вчиняють певні процесуальні дії. Превентивна функція полягає в попередженні необґрунтованих звернень до судів, у забезпеченні виконання юридично зацікавленими в результаті справи особами своїх процесуальних обов`язків. Соціальна функція проявляється в тому, що судові витрати покликані забезпечити фактичну доступність до правосуддя.

Якщо компенсаційна функція судового збору лежить за межами судового процесу, то від виконання превентивної та соціальної функції судового збору безпосередньо залежить виникнення та розвиток судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір").

З аналізу наведених норм чітко вбачається, що умови, визначені статтею 8 Закону України "Про судовий збір", диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

При цьому визначальним є матеріальний стан заявника, який оцінюється судом в кожному конкретному випадку та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану заявника. Якщо залежно від рівня майнового стану особа позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення/ розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру або звільнення заявника від його сплати у відповідності до положень ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України "Про судовий збір".

Отже, в силу приписів закону суд може звільнити позивача від сплати судового збору за його клопотанням і однією з підстав для цього є майновий стан особи.

Водночас визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити визначену суму судового збору. Тому визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, які підтверджують рівень майнового стану сторони.

Водночас обґрунтування цих обставин, що свідчать про неможливість слати судового збору, покладається саме на сторону, яка звертається до суду з відповідним клопотанням. Тобто саме заявник має переконливо довести наявність зазначених обставин та надати суду належні документи на підтвердження факту об`єктивної відсутності можливості сплатити судовий збір через свій складний майновий стан.

Згідно з пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру ставка судового збору для фізичної особи становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір").

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено на рівні 3028,00 грн.

Таким чином, ставка судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру становить 1211,20 грн (за кожну немайнову вимогу).

Позивач фактично заявив одну позовну вимогу немайнового характеру (про визнання протиправним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та як наслідок зобов`язання його до вчинення певних дій).

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті при зверненні до адміністративного суду з відповідною позовною вимогою становить 1211,20 грн.

До позовної заяви додано копію довідки про доходи № 191916/3813 від 31.05.2024, з якої слідує, що за період з січня по грудень 2023 року загальна сума доходу ОСОБА_1 становила 62205,83 грн.

Відтак, зважаючи на те, що позивачу за весь 2023 рік було нараховано та виплачено 62205,83 грн (без урахування допомоги як внутрішньопереміщеній особі), а судовий збір, який підлягає сплаті за подання позову не перевищує 5% від суми доходу позивача за попередній рік і становить лише 1,94% від такого доходу, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про його звільнення від сплати судового збору.

Посилання представника позивача на те, що позивач є пенсіонером не є достатнім для ухвалення судом рішення про його звільнення від сплати судового збору, оскільки закон не відносить пенсіонерів до осіб, які звільняються від сплати судового збору.

Крім того, суд наголошує, що сам по собі факт звернення до суду особи, яка отримує пенсію, в силу вимог чинного національного законодавства не є самостійною підставою для її звільнення від сплати судового збору і законодавець визначив конкретний перелік категорій громадян, які мають пільги зі сплати судового збору.

Натомість позивач не надав суду належних й допустимих доказів, які окремо або у своїй сукупності давали змогу зробити висновок про те, що фінансове становище позивача перешкоджає сплаті судового збору за подання цього позову, а сплата судового збору в розмірі 1211,20 грн є надмірним тягарем для позивача, враховуючи його майновий стан.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ("Пелевін проти України", № 24402/02, від 20 травня 2010 року, п. 27; "Наталія Михайленко проти України", № 49069/11, рішення від 30 травня 2013 року, п. 31) право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Згідно з іншою позицією ЄСПЛ, обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland", № 28249/95, п. 55).

Водночас встановлена законом вимога щодо судового збору сама собою не розглядається ЄСПЛ як порушення права на доступ до суду ("Urbanek v. Austria", № 35123/05).

З огляду на викладене та враховуючи невідповідність адміністративного позову вимогам закону, позовну заяву ОСОБА_1 належить залишити без руху з встановленням особі, яка її подала, розумного строку для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви, а саме надання суду доказів сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за наступними реквізитами:

одержувач: ГУК у Він.обл./м.Вінниця/22030101,

,

банк: Казначейство України (ЕАП),

рахунок: UA4002856,

призначення платежу: *;101;(код ЄДРПОУ для юридичних осіб, РНОКПП або серія та номер паспорта громадянина України для фізичних осіб); судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169, 171, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Залишити без задоволення клопотання представника позивача про звільнення від сплати судового збору за подання адміністративного позову.

2. Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

3. Встановити позивачу (його представнику) строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, протягом 10 (десяти) днів з дня вручення (отримання) копії ухвали.

4. Копію ухвали надіслати представнику позивача для відома та виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя Сало Павло Ігорович