Справа № 240/7671/24
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/7671/24

категорія 105000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання неправомірними дій, скасування вимоги,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) щодо винесення та направлення боржнику - Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області вимоги від 04.01.2024 по виконавчому провадженню №66651151, на підставі якої Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснило перерахунок її пенсії у бік зменшення;

- скасувати вимогу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 04.01.2024 по виконавчому провадженню №6665115;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) відкликати вимогу від 04.01.2024 по виконавчому провадженню №66651151.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Здійснивши перевірку дотримання позивачем процесуальних строків на звернення з даним позовом до суду, судом встановлено, що вказані строки позивачем не дотримані, з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом спірних правовідносин є вимога Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) від 04.01.2024, винесена у виконавчому провадженні №66651151.

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Статтею 287 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Зокрема, частиною 1 та пунктом 1 частини 2 статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлюється десятиденний строк.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Отже, встановлений статтею 287 КАС України десятиденний строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день установити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому повинна слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

З огляду на предмет спірних правовідносин, процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду розпочався для ОСОБА_1 з моменту, коли їй стало відомо про винесення оскаржуваної вимоги від 04.01.2024 у ВП №66651151.

До поданої в суд позовної заяви ОСОБА_1 долучила свою заяву від 23.01.2024, яку вона адресувала Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ). В тексті цієї заяви позивач зазначила: "Мені стало відомо, що державний виконавець відділу примусового виконання рішень у Житомирській області направив до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в 2024 році вимогу по справі №240/13844/20...".

Відтак, зміст вказаної заяви свідчить, що станом на дату подання ОСОБА_1 цієї заяви до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), тобто станом на 23.01.2024 їй було достаменно відомо про наявність оскаржуваної в даній справі вимоги від 04.01.2024 у ВП №66651151.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду почався для позивача щонайпізніше 23.01.2024. Однак, з даним позовом до суду щодо оскарження вимоги від 04.01.2024 у ВП №66651151 ОСОБА_1 звернулась лише 12 квітня 2024 року, а тому пропустила десятиденний строк на звернення, визначений статтею 287 КАС України.

У зв`язку з цим, суд виніс ухвалу від 23.04.2024, якою залишив позовну заяву ОСОБА_1 без руху та встановив їй строк для усунення недоліків шляхом надання надано йому строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з даним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску.

Однак, на виконання вимог вищезазначеної ухвали ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду не надала.

Разом з тим, позивач надіслала до суду уточнену позовну заяву, в тексті якої зазначила, що в січні місяці 2024 року їй стало відомо від пенсіонерів, що Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області направляє до ГУ ПФУ в Житомирській області вимоги про перерахунок пенсії з 01.01.2024 в бік зменшення на 12000,00 грн. Вказала, що в порушення норм ст.ст. 18, 19 ЗУ "Про виконавче провадження" відповідач не направив на її адресу, як сторони виконавчого провадження, вимоги від 04.01.2024 у ВП №66651151. У зв`язку із цим, для з`ясування факту направлення вимоги, нею була написана заява (клопотання) до відповідача про скасування та відкликання цієї вимоги. Відповідь на цю заяву була надіслана їй простим листом, який вона виявила в поштовій скринці лише 10 квітня 2024 року. В контексті вказаного позивач зауважила, що саме з моменту отримання цього листа вона дізналась про порушення своїх прав, а тому не порушила процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду.

З приводу вказаних доводів позивача, суд зазначає, що вони жодним чином не спростовують встановлених судом та підтверджених наявною у матеріалах справи заявою від 23.01.2024, обставин того, що станом на дату подання ОСОБА_1 цієї заяви до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), тобто станом на 23.01.2024 їй було достаменно відомо про наявність оскаржуваної в даній справі вимоги від 04.01.2024 у ВП №66651151, оскільки в тексті цієї заяви позивач ствердно зазначила про те, що їй відомо про направлення в 2024 році державним виконавцем до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вимоги по справі №240/13844/20, та просила відкликати дану вимогу.

Доводи позивача про те, що моментом коли вона дізнався про порушення своїх прав є отримання 10.04.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листа, суд вважає безпідставними, адже отримання такого листа не змінює моменту, з якого позивач дізнався та мав можливість дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Відтак, перевіривши виконання позивачем вимог ухвали від від 23.04.2024 про залишення позовної заяви без руху, суд встановив наступне.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суд в ухвалі від 23.04.2024 чітко визначив позивачу спосіб усунення недоліків її позовної заяви, який полягав у необхідності надання до суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення з даним позовом до суду та доказів поважності причин його пропуску, чого позивачем зроблено не було.

Вказане свідчить про те, що зазначені в ухвалі від 23.04.2024 недоліки позовної заяви позивач не усунула.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

З огляду на те, що у встановлений строк недоліки позовної заяви не усунуто, її слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання неправомірними дій, скасування вимоги повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Е.Черняхович