Справа № 240/27445/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

05 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/27445/23

категорія 109000000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви Керівником Коростишівської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної служби геології та надр України та до Державної комісії України по запасах корисних копалин про визнання протиправними та скасування протоколу і спеціального дозволу,

встановив:

Керівник Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області в інтересах держави звернувся до суду з позовом до Державної комісії України по запасах корисних копалин та до Державної служби геології та надр України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Граніт Блексі", в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати протокол засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин від 14.11.2017 №4153;

- визнати протиправним та скасувати спеціальний дозвіл на користування надрами №6291, виданий 23.10.2018 Державною службою геології та надр України Товариству з обмеженою відповідальністю "Граніт Блексі".

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2023, головуючим суддею для розгляду адміністративної справи №240/27445/23 за позовом керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області було визначено суддю Черняхович І.Е.

Перевіривши дотримання позивачем вимог процесуального законодавства при зверненні з даним позовом до суду, суддею було встановлено, що позовна заява керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області подана до суду не у строк, встановлений статтею 122 КАС України. У зв`язку із цим, суд виніс ухвалу від 02.10.2023, якою позовну заяву керівника Коростишівської окружної прокуратури було залишив без руху та встановив йому строк для усунення недоліків шляхом надання до суду, зокрема, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску із зазначенням інших підстави для поновлення такого строку ніж ті, що були вказані в заяві, поданій до суду одночасно з позовом.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали керівник Коростишівської окружної прокуратури надав до суду заяву (вх.№72105/23 від 26.10.2023) про поновлення пропущеного строку на звернення з даним позовом до суду.

Розглянувши вказану заяву суд не встановив наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку, а тому виніс ухвалу від 06.11.2023, якою повернув позовну заяву Керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної комісії України по запасах корисних копалин та до Державної служби геології та надр України, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Граніт Блексі" про визнання протиправними та скасування протоколу і спеціального дозволу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, заступника керівника Житомирської обласної прокуратури оскаржив її до апеляційного суду.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури було задоволено: скасовано ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року у справі №240/27445/23, а саму справу направлено до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду зі стадії відкриття провадження у справі.

При цьому, приймаючи вказану постанову апеляційний суд в її мотивувальній частині зазначив, що:

"Постановляючи оскаржувану ухвалу від 06.11.2023, суд першої інстанції, в її описовій частині надав оцінку доводам позивача, що викладені в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, однак в резолютивній частині ухвали неповажними їх не визнав та повернув позовну заяву заявнику.

В даному випадку, матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачу скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції, неправомірно повернув позовну заяву позивачу, не залишивши останню повторно без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, чим не надав позивачеві можливості повторно повідомити інші причини поважності пропуску строку на звернення до суду".

Вказане свідчить, що підставою для скасування ухвали від 06.11.2023 у справі №240/27445/23 стали висновки апеляційного суду про ненадання судом першої можливості позивачу повторно повідомити інші причини поважності пропуску строку на звернення до суду. Натомість, вказаним в цій ухвалі висновкам Житомирського окружного адміністративного суду про неповажність причин пропуску Керівником Коростишівської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури процесуального строку на звернення до суду, Сьомий апеляційних адміністративний суд правової оцінки не надавав.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, головуючим суддею для продовження розгляду адміністративної справи №240/27445/23 було визначено суддю Черняхович І.Е.

Крім того, одночасно із надходженням адміністративної справи №240/27445/23 до Житомирського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду до суду надійшло клопотання Державної комісії України по запасах корисних копалин, в якій відповідач просив залишити позов без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем процесуального строку на звернення до суду.

Згідно з пунктами 3 та 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує:

- чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу;

- чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Перевіривши дотримання позивачем вимог процесуального законодавства при зверненні з даним позовом до суду, суддею було встановлено, що позовна заява керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області подана до суду не у строк, встановлений статтею 122 КАС України. Вказаний висновок був зроблений судом з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Згідно з абзацу 2 частини 2 статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Встановлений статтею 122 КАС України строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є не тільки її дії, спрямовані на захист порушених прав, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Суд зауважує, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин є протокол засідання колегії Державної комісії України по запасах корисних копалин від 14.11.2017 №4153 та спеціальний дозвіл на користування надрами від 6291, виданий Державною службою геології та надр України Товариству з обмеженою відповідальністю "Граніт Блексі".

Таким чином, правовідносини з приводу яких позивач звернувся до суду виникли у листопаді 2017 року та в жовтні 2018 року, водночас даний позов про їх скасування керівник Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області подав до суду 15 вересня 2023 року.

З огляду на зазначене, судом був зроблений висновок, що позивачем пропущено передбачений статтею 122 КАС України трьохмісячний строк на звернення з даним позовом до суду.

Відповідно до вимог частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання вимог ч. 6 ст. 161 КАС України позивач одночасно з позовною заявою, а також 26.10.2023 (вх.№72105/23) подавав до суду заяви, в яких просив поновити йому пропущений строк на звернення з даним позовом до суду.

На обґрунтування поданих заяв позивач зазначив, що протягом 2018-2019 років обласною прокуратурою, як самостійним позивачем, пред`явлено до суду 19 позовів про скасування рішень Державної комісії України по запасах корисних копалин стосовно апробації запасів корисних копалин, а також про скасування виданих спеціальних дозволів на користування надрами. Із заявлених позовів, 13 - залишені судами без розгляду через відсутність підстав для самостійного звернення прокурора з таким позовом, оскільки є державні органи, які уповноважені здійснювати відповідні повноваження. Частина таких судових рішень залишені в силі Верховним Судом. Зокрема, у постанові від 16.06.2021 по справі №240/4936/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що прокурор у спірних правовідносинах не може звертатися до суду з позовом до вказаних органів, оскільки відповідними повноваженнями наділений Кабінет Міністрів України. Таким чином, упродовж 2019-2022 року суди не підтримували позиції прокурора щодо можливості пред`явлення ним, як самостійним позивачем, позовів вказаної категорії, а тому питання про перепред`явлення вказаних позовів упродовж 2019 - 2022 років не ставилося. Від своїх попередніх висновків Верховний Суд відступив лише у постанові від 29.11.2022 у справі № 240/401/19 та зазначив про наявність у прокурора повноважень на звернення до адміністративного суду з позовом для захисту інтересів держави у сфері дотримання процедури надання спеціального дозволу на користування надрами. Враховуючи те, що зміна підходів до правозастосування в таких правовідносинах була невизначена, позивач зазначив, що це унеможливлювало перепред`явлення ним позовів вказаної категорії раніше, а тому він просив поновити йому пропущений строк на звернення з даним позовом до суду.

Однак, за наслідками розгляду зазначеного клопотання, суд дійшов висновку, що вказані позивачем обставини не є поважними підставами для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

У зв`язку з цим, ухвалою від 22.04.2024 позовну заяву керівника Коростишівської окружної прокуратури було залишено без руху та встановлено йому строк для усунення недоліків шляхом надання до суду, зокрема, клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску в частині позовних вимог із зазначенням інших підстави для поновлення такого строку ніж ті, що були вказані ним у заяві, поданій одночасно з позовною заявою, а також у заяві від 26.10.2023 (вх.№72105/23).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали керівник Коростишівської окружної прокуратури надав до суду заяву (вх.№24363/24) про поновлення пропущеного строку на звернення з даним позовом до суду. У вказані заяві позивач знову ж таки посилався на зміну правової позиції щодо наявності у прокурора повноважень на звернення до адміністративного суду з позовом для захисту інтересів держави у сфері дотримання процедури надання спеціального дозволу на користування надрами. Зауважив, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 30.06.2022 у справі №500/2486/19, зміна сталої судової практики Верховного Суду може розглядатися судами як поважна причина при вирішенні питання поновлення строків звернення до суду. Крім того позивач вказав, що органом прокуратури, який подав даний позов до суду є Коростишівська окружна прокуратура, а не Житомирська обласна прокуратура, тому обрахування строків звернення до суду слід починати з моменту коли про порушення інтересів держави стало відомо саме позивачу - Коростишівській окружній прокуратурі. При цьому слід враховувати, що Коростишівська окружна прокуратура, починаючи з 2018 року та до серпня 2022 року, не вивчала стан законності оформлення дозвільних документів виданих Державною комісією України по запасах корисних копалин та Державною службою геології та надр України товариству з обмеженою відповідальністю «Граніт Блексі».

Розглянувши вказану заяву суд зазначає, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Ключовою є фраза "з поважних причин", а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим".

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Розглянувши зазначені в заяві (вх.№24363/24 від 29.04.2024) про поновлення строку звернення до суду доводи позивача, суд зазначає, що вказані ним в цій заяві доводи стосуються зміни судової практики щодо можливості пред`явлення позову прокурором в даній категорії спорів.

З даного приводу суд зауважує, що оцінка поважності вказаних підстав пропуску процесуального строку на звернення до суду вже була надана судом в ухвалі від 22.04.2024 про залишення позовної заяви без руху. У вказаній ухвалі судом вже було зазначено, що навіть у випадку обрахунку початку перебігу процесуального строку на звернення з даним позовом до суду з моменту зміни правової позиції щодо наявності у прокурора підстав для звернення до суду з вказаною категорією позовів, викладеної у постанові Верховного Суду від 29.11.2022 у справі №240/401/19, дана позовна заява все одно подана до суду з пропуском передбаченого статтею 122 КАС України трьохмісячного строку на звернення до суду, оскільки у такому випадку процесуальний строк для звернення з даним позовом до суду розпочався для позивача 30.11.2022 та, з урахуванням ч. 2 ст. 4 Європейської конвенції про обчислення строків, закінчився 28.02.2023. Водночас даний позов керівник Коростишівської окружної прокуратури подав до суду 15 вересня 2023 року, тобто з пропуском процесуального строку на звернення.

Посилання позивача на те, що в подальшому, правова позиція, викладена у постанові від 29.11.2022 у справі №240/401/19, була підтримана Верховним Судом у справі №240/3379/19 (постанова від 21.01.2023) та у справі №806/2202/18 (постанова від 22.03.2023), суд вважає безпідставними та відхиляє, адже зміна правової позиції, яка надала прокурору підстави для звернення з даним позовом до суду, відбулася саме при прийнятті Верховним Судом постанови від 29.11.2022 у справі №240/401/19, а тому саме з моменту прийняття цієї постанови слід обраховувати початок процесуального строку на звернення до суду, а не постанов від 21.01.2023 з справі №240/3379/19 та від 22.03.2023 у справі №806/2202/18.

З приводу доводів позивача про те, що в період з 2018 року та до серпня 2022 року Коростишівська окружна прокуратура не вивчала стан законності оформлення дозвільних документів виданих Державною комісією України по запасах корисних копалин та Державною службою геології та надр України Товариству з обмеженою відповідальністю «Граніт Блексі», суд зазначає, що проміжок часу, який пройшов з серпня 2022 року (моменту, який сам позивач визначає, як момент вивчення ним законності оформлення наданих Товариству з обмеженою відповідальністю «Граніт Блексі» дозвільних документів) по 15.09.2023 (дата звернення позивача до суду) є надто тривалим, та в декілька разів перевищує встановлений КАС України тримісячний строк на звернення до суду. В свою чергу, реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого. Позивач позбавив себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, і нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Жодних інших підстав для поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду позивачем в заяві про поновлення такого строку, поданій на виконання вимог ухвал про залишення позовної заяви без руху, не вказано.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Верховний Суд зазначив, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Суд зазначає, що не приймає до уваги посилання позивача на обставини, викладені в його клопотанні, оскільки доказів неможливості вчасно до суд матеріали позову не містять.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів наявності обставин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Круз проти Польщі" виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Обставини, на які посилається позивач, на переконання суду, не є поважними, оскільки такі причини не носять ознак об`єктивності та непереборності безпосередньо для позивача, а реалізація останнім права на судовий захист невід`ємно пов`язана зі строками, в межах яких позивач може звернутися до суду за захистом свого права.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12.12.2023 у справі №240/21810/23 за аналогічним позовом.

Таким чином, судом не було встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку.

З огляду на зазначене, суд визнає причини пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом є неповажними.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

Беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовну заяву керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Визнати неповажними причини пропуску Керівником Коростишівської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави процесуального строку на звернення з даним позовом до суду.

Позовну заяву Керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави до Державної служби геології та надр України та до Державної комісії України по запасах корисних копалин про визнання протиправними та скасування протоколу і спеціального дозволу повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Е.Черняхович