Справа № 640/18803/22
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року № 640/18803/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Одеської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії головного державного інспектора митного посту Одеса-автомобільний Товаркова Сергія Васильовича щодо винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA500510/2022/000057;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA500510/2022/000057 головного державного інспектора митного посту Одеса-автомобільний ОСОБА_2 ;

стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 72 476,00 грн., сплачені за розмитнення автомобіля; стягнути з відповідача судові витрати на правову (правничу) допомогу.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.11.2022 позовну заяву залишено без руху.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю прийняття оскаржуваного рішення.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "APJIEKC БРОК" подано митну декларацію від 27.04.2022 № UA500510/2022/002172 з метою розмитнення автомобіля.

Однак, головним державним інспектором митного посту «Одеса- автомобільний» ОСОБА_2 відмовлено в прийнятті митної декларації позивача, у зв`язку з чим 27.04.2022 оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення №UA500510/2022/000057.

Так, в Картці відмови головним державним інспектором митного посту «Одеса-автомобільний» ОСОБА_2 було зазначено: «Відповідно до частини 1 статті 257 Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (далі - Митний кодекс України) декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Відповідно до частини 2 статті 264 Митного кодексу України відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 Митного кодексу України, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. Відповідно до частини 11 статті 264 Митного кодексу України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації з таких підстав - 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу, 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів, 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Митним кодексу України. Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа затверджено наказом Мінфіну України від 30.05.2012 № 651 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684). Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа у графі 36 МД зазначаються цифрові коди податкових пільг відповідно до класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД та класифікованого в графі 33 МД. У митному оформленні відмовлено з наступних причин: 1 Звільнення від сплати ПДВ, акцизного податку (преференції за кодом 311 у гр.36) застосовано з порушенням вимог підпункту 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (із змінами, Закон України від 24.03.2022 № 2142), а саме Податковим кодексом передбачено звільнення від оподаткування ПДВ, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових у митному режимі імпорту. Згідно підпункту 14.1.21-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового Кодексу, ввезення товарів на митну територію України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України. Проте, операція з ввезення заявленого у митній декларації автомобіля була завершена шляхом поміщення цього автомобіля у митний режим митний склад, при цьому отримувачем автомобіля згідно МД ІМ74ДЕ від 23.02.2022 № UA500510/2022/001940 є юридична особа ТОВ "Одіссея" - утримувач митного складу. У даному випадку має місце зміна митного режиму митний склад на митний режим імпорту, але без операції з ввезення; 2) звільнення від сплати ввізного мита (преференції за кодом 311 у гр.36) застосовано з порушенням вимог пункту 9.11 розділу XXI Митного кодексу України (із змінами, Закон України від 24.03.2022 № 2142), а саме Митним кодексом передбачено звільнення від оподаткування ввізним митом автомобілів легкових, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу. Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Митного кодексу ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку. Проте, операція з ввезення заявленого у митній декларації автомобіля була завершена шляхом поміщення цього автомобіля у митний режим митний склад, X при цьому отримувачем автомобіля згідно МД ІМ74ДЕ від 23.02.2022 № UA500510/2022/001940 є юридична особа ТОВ "Одіссея" - утримувач митного складу. У даному випадку має місце зміна митного режиму митний склад на митний режим імпорту (випуск для вільного обігу), але без операції з ввезення.

Роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення: Подання нової ЕМД з вірним заповненням графи 36 та врахуванням вимог частини 1 статті 257, частини 2 та 11 статті 264 Митного кодексу України, Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа затверджено наказом Мінфіну України від 30.05.2012 N 651 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684). Рішення про відмову у митному оформленні може бути оскаржено у порядку, визначеному главою 4 Митного кодексу України.».

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення регулюються Митним кодексом України (далі - МК України).

Згідно зі статтею 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч. 1 ст. 52 МК України).

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Положеннями частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Разом з цим, частиною 4 статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч. 5 ст. 53 МК України).

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини 4, частинами 5-6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 1 статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини 2 статті 264 Митного кодексу України відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 Митного кодексу України, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації.

Відповідно до частини 11 статті 264 Митного кодексу України митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації з таких підстав - 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу, 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів, 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених Митним кодексу України.

Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа затверджено наказом Мінфіну України від 30.05.2012 № 651 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684). Згідно Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа у графі 36 МД зазначаються цифрові коди податкових пільг відповідно до класифікатора звільнень від сплати митних платежів при ввезенні товарів на митну територію України, передбачених законодавством щодо товару, описаного в графі 31 МД та класифікованого в графі 33 МД.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, митним органом у митному оформленні відмовлено з наступних причин: 1 Звільнення від сплати ПДВ, акцизного податку (преференції за кодом 311 у гр.36) застосовано з порушенням вимог підпункту 69.24 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (із змінами, Закон України від 24.03.2022 № 2142), а саме Податковим кодексом передбачено звільнення від оподаткування ПДВ, акцизним податком операції з ввезення фізичними особами на митну територію України автомобілів легкових у митному режимі імпорту.

Згідно підпункту 14.1.21-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України ввезення товарів на митну територію України сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку, відповідно до Митного кодексу України.

Проте, операція з ввезення заявленого у митній декларації автомобіля була завершена шляхом поміщення цього автомобіля у митний режим митний склад, при цьому отримувачем автомобіля згідно МД ІМ74ДЕ від 23.02.2022 № UA500510/2022/001940 є юридична особа ТОВ "Одіссея" - утримувач митного складу.

У даному випадку має місце зміна митного режиму митний склад на митний режим імпорту, але без операції з ввезення; 2) звільнення від сплати ввізного мита (преференції за кодом 311 у гр.36) застосовано з порушенням вимог пункту 9.11 розділу XXI Митного кодексу України (із змінами, Закон України від 24.03.2022 № 2142), а саме Митним кодексом передбачено звільнення від оподаткування ввізним митом автомобілів легкових, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 4 Митного кодексу ввезення товарів, транспортних засобів на митну територію України - сукупність дій, пов`язаних із переміщенням товарів, транспортних засобів через митний кордон України у будь-який спосіб у відповідному напрямку.

Проте, операція з ввезення заявленого у митній декларації автомобіля була завершена шляхом поміщення цього автомобіля у митний режим митний склад, X при цьому отримувачем автомобіля згідно МД ІМ74ДЕ від 23.02.2022 № UA500510/2022/001940 є юридична особа ТОВ "Одіссея" - утримувач митного складу. У даному випадку має місце зміна митного режиму митний склад на митний режим імпорту (випуск для вільного обігу), але без операції з ввезення.

Однак, суд зазначає, що відповідно до змісту додаткової угоди від 14.042022 про зміну умов Попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу ПКП-9722 від 02.11.2021р., укладеного між ТОВ «Везем Шиппінг» та ОСОБА_1 від 14.04.2022, ТОВ «Везем Шиппінг» зобов`язувалось здійснити викуп, перевезення та розмитнення транспортного засобу за рахунок та в інтересах позивача.

Крім того, МД від 27.04.2022 № UA500510/2022/002172 подана позивачем в той час, коли існували пільгові умови для ввезення автомобіля на територію України, зокрема звільнено фізичних осіб від сплати митних платежів за розмитнення авто, так як відповідно до пп. 1 п. 911 Прикінцевих та перехідних положень МК України визначено: установити, що тимчасово, на період з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану", але не раніше 1 квітня 2022 року, до припинення чи скасування воєнного стану на території України, пропуск та митне оформлення товарів, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України для вільного обігу, здійснюється з урахуванням таких особливостей: звільняються від оподаткування ввізним митом, зокрема, товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України підприємствами для вільного обігу, крім спирту етилового та інших спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива (крім квасу "живого" бродіння), тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах; автомобілі легкові, кузови до них, причепи та напівпричепи, мотоцикли, транспортні засоби, призначені для перевезення 10 осіб і більше, транспортні засоби для перевезення вантажів, які ввозяться громадянами на митну територію України для вільного обігу.

Звільнення від оподаткування ввізним митом, передбачене цим підпунктом, не поширюється на товари, які мають походження з країни, визнаної державою- окупантом згідно із законом та/або визнаної державою-агресором щодо України згідно із законодавством, або ввозяться з території держави-окупанта (агресора) та/або з окупованої території України, визначеної такою згідно із законом.

При цьому жодних застережень щодо неможливості застосування вказаної пільги для товару, що перебуває у митному режимі митного складу законодавством не визначено.

Виникнення права на звільнення від оподаткування знаходиться в прямому зв`язку з фактом перетину митного кордону України.

Таким чином, позивач автомобіль якого перебував за межами митної зони України та який звернувся з відповідною декларацією з метою ввезення автомобіля на територію України для вільного обігу мав право на звільнення від оподаткування ввізним митом відповідно до законодавства, чинного на момент подання МД.

Отже, Картка відмови, яка оформлена відповідачем є протиправною та підлягає скасуванню.

На думку суду такий спосіб відновлення порушеного права буде ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Поряд із зазначеним, вимога позивача про визнання протиправними дії головного державного інспектора митного посту Одеса-автомобільний ОСОБА_2 щодо винесення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA500510/2022/000057 не підлягає задоволенню, оскільки у даному випадку не призведе до відновлення порушених прав позивача, з огляду на те, що права позивача порушено саме рішенням, а не діями митного органу.

В частині позовних вимог щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 72 476,00грн. сплачені за розмитнення автомобіля кошти, суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 301 МК України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України (ч. 1). Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (ч. 3).

Згідно з п. 1 розділу ІІІ Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 25.10.2019 №454) (далі Порядок №643), повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня їх виникнення.

Платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Згідно з п. 6 розділу ІІІ Порядку №643 якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

Згідно з п. 7 розділу ІІІ Порядку №643 сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання.

Згідно з п. 11 розділу ІІІ Порядку №643 повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені здійснюють територіальні органи Казначейства протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття електронного висновку митниці Держмитслужби.

Отже, відповідно до вищенаведених приписів повернення помилково та/або надмірно сплачених податкових і митних платежів з Державного бюджету України здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів.

У цій справі позивач не звертався із заявою про повернення помилково або надмірно сплачених платежів, а обставини, що тягнуть за собою повернення сплачених позивачем сум, настануть після набрання законної сили рішенням суду у цій справі. Спірні правовідносини не стосуються розгляду заяви позивача про повернення коштів, тому у цій справі відповідач не допустив порушення права позивача на повернення коштів правовідносини.

За таких обставин і наведеного правового регулювання відсутні підстави для стягнення коштів у розмірі 72 476,00грн.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1, 3 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1984,80 грн, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 992,40грн. підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення № UA500510/2022/000057 від 27.04.2022 головного державного інспектора митного посту Одеса-автомобільний ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці Держмитслужби.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.