Справа № 120/11794/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11794/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

05 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Вінницького району про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

рішенням року адміністративний позов задоволено. Зокрема, визнано протиправною бездіяльність Турбівської селищної ради щодо не надання ОСОБА_1 запитуваної інформації, вказаної у запиті від 08.07.2023 року та зобов`язано Турбівську селищну раду повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 08.07.2023 року із наданням інформації у порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації".

07.03.2024 позивачем подано до суду першої інстанції заяву щодо визнання протиправними дій Турбівської селищної ради вчиненні на виконання рішення суду від 25.01.2024 року у цій справі в порядку ст.383 КАС України. Вказана заява мотивована тим, що відповідачем не надано повної та достовірної інформації на запит від 08.07.2023 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Турбівської селищної ради залишено без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити заяву про визнання протиправними дій відповідача на виконання рішення суду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення процесуального питання.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду у цій справі не визначався обсяг інформації, яку повинен надати відповідач, а лише вказано на можливість визначення змісту запитуваної інформації, що зобов`язує суб`єкта владних повноважень надати інформацію, що знаходиться в його розпорядженні. Натомість, отримавши відповідь від 27.02.2024 року на виконання рішення суду, позивачка вважає таку інформацію неповною та зазначає ряд питань, що не були предметом розгляду у цій справі. За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов до переконання, що позивач у цій справі обрала спосіб захисту шляхом визнання протиправними дій, вчиненими на виконання рішення суду, незважаючи на те, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами після отримання відповіді від 27.02.2024 року не були вирішені судом.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.2 ст.14, ч.1 ст.370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Відповідно до ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно із ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Так матеріалами справи підтверджується, що звертаючись до суду із адміністративним позовом, позивач оскаржувала бездіяльність відповідача щодо не надання запитуваної інформації, вказаної у запиті від 08.07.2023 року.

Тобто, оцінці суду у цій справі підлягала відповідь Тульчинської міської ради від 17.07.2023 року, якою позивачці фактично було відмовлено у наданні запитуваної нею інформації з огляду на необхідність переформулювання запиту.

Так, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25.01.2024 містило вимогу зобов`язального характеру, яка полягала у зобов`язані Турбівської селищної ради повторно розглянути запит ОСОБА_1 від 08.07.2023 року із наданням інформації у порядку, визначеному Законом України "Про доступ до публічної інформації".

Матеріали заяви позивача вказують на те, що на виконання рішення суду від 25.01.2024 року у справі № 120/11794/23 позивачу надано відповідь від 27.02.2024 року № 08-10/346.

Водночас, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що рішенням суду у цій справі не визначалося обсяг інформації, яку повинен надати відповідач, а лише вказано на можливість визначення змісту запитуваної інформації, що зобов`язує суб`єкта владних повноважень надати інформацію, що знаходиться в його розпорядженні.

Натомість, отримавши відповідь від 27.02.2024 року на виконання рішення суду, позивач вважає таку інформацію неповною та фактично зазначає ряд питань, що не були предметом розгляду у цій справі.

Слід врахувати, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Аналізуючи зміст поданої позивачем заяви та матеріали даної справи, колегія суддів вважає, що вимоги заявника фактично становлять новий предмет спору, адже ухвалюючи рішення від 25.01.2024 суд виходив лише із того, що на запит позивача відповідачем було надано відповідь не по суті поставленого запитання.

В той же час встановлено, що звертаючись до суду із даною заявою позивач уже фактично оскаржує іншу відповідь відповідача, яка надана по суті її запиту, однак позивач із такою відповіддю не погоджується.

Тобто, у спірних відносинах відсутні протиправні дії відповідача щодо невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/11794/23 чи/або неврахування відповідачем відображених у рішенні висновків, тому суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення заяву позивача.

Відтак, позивач у цій справі обрала спосіб захисту шляхом визнання протиправними дій, вчиненими на виконання рішення суду, незважаючи на те, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами після отримання відповіді від 27.02.2024 року не були вирішені судом.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 21 березня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.