Справа № 380/22294/23
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 рокусправа № 380/22294/23
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

встановив:

ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного перебування: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , офіційна електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить:

-стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 27400 (двадцять сім тисяч чотириста) гривень 90 копійок.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не здійснив своєчасний розрахунок при звільненні, а саме не виплатив на користь позивача індексацію грошового забезпечення, а тому повинен нарахувати та виплатити йому середнє грошове забезпечення (середній заробіток) за період з 23.05.2023 до 22.06.2023. У зв`язку з вищенаведеним, адміністративний позов просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 26.01.2024 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив з тих підстав, що положення КЗпП України не передбачають права на виплату середнього заробітку за затримку виплат, що мали місце після того як їх сума була встановлена судом. Просить у позові відмовити.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

Суд установив таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №131 від 22.05.2023, позивача, ОСОБА_1 , звільнено, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення 22.05.2023 року.

При звільненні, позивачу не було виплачене належне йому грошове забезпечення в повному обсязі, а саме: грошове забезпечення належне позивачу при звільненні виплачено йому 30.05.2023; грошову компенсацію за неотримане речове майно позивач отримав шляхом надходження грошових коштів на рахунок 23.06.2023.

Отже, період, за який позивачу виплачено грошове забезпечення із затримкою становить з 23.05.2023 до 22.06.2023.

З урахуванням того, що все належне позивачу грошове забезпечення виплачено із затримкою, тобто з порушенням строку, визначеного КЗпП України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Особливим способом реалізації права на працю є проходження військової служби за контрактом.

Однією з встановлених державою гарантій права на своєчасне одержання винагороди за працю є передбачений Кодексом законів про працю України обов`язок роботодавця виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі також Закон № 2011-XII).

Однак Законом № 2011-XII правові відносини щодо виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за час затримки розрахунку при звільненні не врегульовані, внаслідок чого до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.ст. 116-117 Кодексу законів про працю України.

Наведене відповідає правовій позиції щодо застосування норм КЗпП України при вирішенні питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців з військової служби, сформованій у постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16, від 30.01.2019 у справі № 807/3664/14, від 26.06.2019 у справі № 826/15235/16 та від 30.04.2020 у справі № 140/2006/19.

Законом України № 2352-ІХ від 01.07.2022 в статтю 117 КЗпП України внесені зміни, якими передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 28.06.2023 у справі №560/11489/22 вказав, що у контексті цієї справи слід застерегти, що з 19 липня 2022 року стаття 117 КЗпП України діє у редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ. Відповідно до статті 117 КЗпП України у чинній її редакції час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає оплаті середнім заробітком, обмежений шістьма місяцями. На дату звернення Позивача до суду з цим позовом стаття 117 КЗпП України діяла в редакції, викладеній згідно із Законом № 2352-ІХ, і підлягала застосуванню.

Отже у цій справі суд ураховує норми ст. 117 КЗпП України у редакції, яка діяла після 19 липня 2022, оскільки позивач звільнений зі служби після набрання чинності Законом України № 2352-ІХ від 01.07.2022.

Стосовно періоду затримки розрахунку при звільненні, котрий тривав після 19 липня 2022 суд ураховує приписи чинної редакції статті 117 КЗпП України, відповідно до якої законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які роботодавець невчасно сплатив працівникові.

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.05.2024 у справі № 580/9003/23.

Як встановив суд, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №131 від 22.05.2023, позивача, ОСОБА_1 , звільнено, виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення 22.05.2023 року.

При звільненні, позивачу не було виплачене належне йому грошове забезпечення в повному обсязі, а саме: грошове забезпечення належне позивачу при звільненні виплачено йому 30.05.2023; грошову компенсацію за неотримане речове майно позивач отримав шляхом надходження грошових коштів на рахунок 23.06.2023.

Таким чином, при розрахунку суми середнього заробітку, який належить до виплати, застосовуються норми статті 117 КЗпП України у редакції чинній на момент ухвалення рішення, яким законодавець обмежив виплату 6 місяцями, проте без застосування принципу співмірності цієї суми щодо коштів, які відповідач невчасно сплатив.

Як видно з матеріалів справи, період затримки розрахунку при звільненні становить 31 календарний день, з 23.05.2023 до 22.06.2023.

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 №9467 від 24.08.2023 розмір місячного грошового забезпечення, належного позивачу, у березні 2023 становив 26958,95грн, у квітні - 26958,95грн.

Отже, розмір середньоденного грошового забезпечення позивача за два місяці перед звільненням становив 883,90грн. (26958,95 + 26958,95)/61 день .

Відтак, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, що обмежений 6 місяцями, становить: 883,90грн. х 31 день = 27400,90грн.

Таким чином, за період затримки розрахунку при звільненні за період з 23.05.2023 до 22.06.2023 з відповідача на користь позивача належить стягнути 27400,90грн.

При цьому суд бере до уваги, що сторонами у справі не надано доказів існування спору стосовно означеної суми.

Аргументи відповідача стосовно того, що положення КЗпП України не передбачають права на виплату середнього заробітку за затримку виплат, що мали місце після того як їх сума була встановлена судом, є безпідставні, оскільки як встановив суд грошове забезпечення належне позивачу було виплачено відповідачем з порушенням встановленого строку, однак не пов`язане з виконанням судового рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.

Судовий збір у розмірі 1073, 60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні задовольнити повністю.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні у розмірі 27400(двадцять сім тисяч чотириста)грн 90коп.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір на суму 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 40коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Лунь З.І.