Справа № 420/1084/24
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

03 червня 2024 року

м. Київ

справа №420/1084/24

провадження № К/990/20644/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів: Тацій Л.В., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №420/1084/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

У 2024 році ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому просила:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, наступних періодів роботи:

- 1 місяць 26 днів стажу роботи на посаді судді;

- половину строку навчання за денною формою навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1985 по 25.06.1990 2 роки 4 місяці 28 днів;

- період роботи на посадах в органах прокуратури з 02.11.1990 по 12.02.1998 тривалістю 7 років 3 місяці 3 дні, який складається з періоду роботи на посадах стажиста помічника прокурора, помічника, старшого помічника прокурора в органах прокуратури, а саме:

- 6 місяців 3 дні на посаді стажиста помічника прокурора Криворізького району Дніпропетровської області;

- 9 місяців 7 днів на посаді помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу Прокуратури Дніпропетровської області з 05.05.1991 по 11.02.1992;

- 9 місяців 12 днів на посаді старшого помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу Прокуратури Дніпропетровської області з 12.02.1992 по 23.11.1992;

- 10 місяців 25 днів на посаді помічника прокурора Жовтневого району м. Одеси Прокуратури Одеської області з 02.12.1992 по 26.10.1993;

- 4 роки 3 місяці 17 днів на посаді старшого помічника прокурора Жовтневого району м. Одеси Прокуратури Одеської області з 27.10.1993 по 12.02.1998;

- період роботи адвокатом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів» з 20.02.1998 по 31.07.2002 тривалістю 4 роки 3 місяці 16 днів, вимога щодо якого визначена законом та надавала право на призначення на посаду судді господарського суду;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:

- 1 місяць 26 днів стажу роботи на посаді судді;

- половину строку навчання за денною формою навчання в Одеському державному університеті ім. І.І. Мечникова з 01.09.1985 по 25.06.1990 2 роки 4 місяці 28 днів;

- період роботи на посадах в органах прокуратури з 02.11.1990 по 12.02.1998 тривалістю 7 років 3 місяці 3 дні, який складається з періоду роботи на посадах стажиста помічника прокурора, помічника, старшого помічника прокурора в органах прокуратури, а саме:

- 6 місяців 3 дні на посаді стажиста помічника прокурора Криворізького району Дніпропетровської області;

- 9 місяців 7 днів на посаді помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу Прокуратури Дніпропетровської області з 05.05.1991 по 11.02.1992;

- 9 місяців 12 днів на посаді старшого помічника прокурора Саксаганського району м. Кривого Рогу Прокуратури Дніпропетровської області з 12.02.1992 по 23.11.1992;

- 10 місяців 25 днів на посаді помічника прокурора Жовтневого району м. Одеси Прокуратури Одеської області з 02.12.1992 по 26.10.1993;

- 4 роки 3 місяці 17 днів на посаді старшого помічника прокурора Жовтневого району м. Одеси Прокуратури Одеської області з 27.10.1993 по 12.02.1998;

- період роботи адвокатом адвокатського об`єднання «Одеська обласна колегія адвокатів» з 20.02.1998 по 31.07.2002 тривалістю 4 роки 3 місяці 16 днів, вимога щодо якого визначена законом та надавала право на призначення на посаду судді господарського суду;

3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 21.12.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 у розмірі 80% від розміру суддівської винагороди з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2024, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024, позов задоволено частково, внаслідок чого:

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_2 до спеціального стажу судді, з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посадах в органах прокуратури 6 років 8 місяців 28 днів; половину строку навчання в юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 27 днів; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_2 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та з якого відраховується процент довічного грошового утримання від суддівської винагороди, стаж роботи на посадах в органах прокуратури 6 років 8 місяців 28 днів; половину строку навчання в юридичному навчальному закладі 2 роки 4 місяці 27 днів; стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 26.12.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 у розмірі 76% від розміру суддівської винагороди, з урахуванням раніше виплачених сум;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням та постановою судів попередніх інстанцій, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області оскаржило їх у касаційному порядку та просило скасувати, натомість прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Приписи пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачають, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цей принцип конкретизований у положеннях частини першої статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) й частини першої статті 328 КАС України, згідно з якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їхнього перегляду в апеляційному порядку, можуть реалізувати право на їхнє оскарження у касаційному порядку тільки у визначених законом випадках.

Тому розв`язуючи питання про прийнятність касаційної скарги, Верховний Суд насамперед має з`ясувати, чи належить справа, що в ній подається касаційна скарга, за своїми ознаками до тих справ, судові рішення в яких можуть оскаржуватися у касаційному порядку.

Законодавець у КАС України встановив диференційований (розрізнений) підхід до визначення категорій справ, які належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, за критерієм їхньої складності, виокремивши з-поміж них справи незначної складності, для яких з огляду на їхні змістовні ознаки встановлений особливий порядок судового розгляду, зокрема й щодо можливості касаційного оскарження судових рішень, ухвалених в таких справах.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначна справа) вважається адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Водночас за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

У свою чергу, скаржник не обґрунтував у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи був скаржник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі №420/1084/24, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника на неврахування судами попередніх інстанції висновків, сформульованих у постанові Верховного Суду від 16.06.2020 у зразковій справі №620/1116/20 з огляду на те, що зазначена справа не є подібною справі №420/1084/24.

Крім того, судами попередніх інстанцій враховані висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 23.06.2022 у справі №620/6422/20 та від 28.08.2023 у справі №360/6255/21 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від таких.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись ст. 12, 328, 333, 359 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі №420/1084/24.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї додатками надіслати скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Суддя Л.В. Тацій

Суддя В.М. Шарапа