Справа № 160/7814/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2024 рокуСправа №160/7814/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач), в якій позивач просить:
- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1986 по 23.04.1991 в колгоспі ім. Калініна, час догляду за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною 3-х років та призначити пенсію за віком відповідно до заяви від 27.11.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27.11.2023 вона звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV). Рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 30.11.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи. За розрахунком відповідача, страховий стаж роботи ОСОБА_1 становить 26 років 1 місяць 11 днів. Так, до страхового стажу роботи не зараховано період роботи за 1987 по 1991 роки згідно з довідкою від 15.08.2023 №1189/0/2-23, оскільки по батькові зазначено «ОСОБА_1» (рос) або відсутність зазначення по батькові, що не відповідає паспортним даним (рос) « ОСОБА_1 ». Крім того, до страхового стажу роботи позивача не зараховано час догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років. Позивач зазначає, що у відповідності до записів її трудової книжки серії НОМЕР_1 від 01.07.1986, в спірні періоди вона працювала у колгоспі ім. Калініна Межівського району Дніпропетровській області з 01.06.1986 по 23.04.1991. Також вищевказаний період роботи підтверджений довідкою виконкому Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 15.08.2023 №1189/0/2-23, виданої на ім`я « ОСОБА_1 » (дошлюбне прізвище позивача). Що стосується не зарахування до страхового стажу часу догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, позивач зазначає, що з 14.01.2003 та до трьох років вона здійснювала догляд за дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії НОМЕР_2 від 12.02.2003. На час звернення із заявою про призначення пенсії позивачем було надано оригінал свідоцтва. Позивач вважає, що має необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком. Не погодившись з рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернулась до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Відповідач до суду відзив на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після досягнення 60 років, 27.11.2023 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.
За принципом екстериторіальності заяву позивача про призначення пенсії розглянуто ГУ ПФУ в Сумській області.
Рішенням від 30.11.2023 №03 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком. У рішенні вказано, що пенсійний вік, визначений статтею 26 Закону №1058-IV становить 60 років. Необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону №1058-IV - 30 років. Вік заявника - 60 років 1 місяць 11 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи за 1987 по 1991 роки згідно з довідкою від 15.08.2023 №1189/0/2-23, оскільки по батькові зазначено «ОСОБА_1» (рос) або відсутність зазначення по батькові, що не відповідає паспортним даним (рос) « ОСОБА_1 ». За наданими документами право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058-IV заявник набуде з 10.10.2026.

Позивач, не погодившись з відмовою відповідача у призначення їй пенсії за віком, звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

У статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-IV

Відповідно до частини статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (далі - Порядок №637) передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Відповідно до пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 (далі - Інструкція №58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції №58 заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

На підставі пункту 2.3 Інструкції №58, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

За змістом пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Аналогічні норми були закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162 (далі - Інструкція №162), яка діяла під час оформлення трудової книжки позивача.

Так, пунктами 2.2, 2.3 Інструкції №162 було визначено (мовою оригіналу):

« 2.1. Заполнение трудовых книжек и вкладышей к ним производится на языке союзной, автономной республики, автономной области, автономного округа, на территории которых рас положено данное предприятие, учреждение, организация, и на официальном языке СССР.

2.2. Заполнение трудовой книжки впервые производится администрацией предприятия в присутствии работника не позднее недельного срока со дня приема на работу.

В трудовую книжку вносятся:

сведения о работнике: фамилия, имя, отчество, дата рождения, образование, профессия, специальность;».

В Основних положеннях про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 14.03.1975 № 310 містились наступні вимоги (мовою оригіналу):

« 1. Трудовая книжка колхозника является основным документом о трудовой деятельности членов колхозов.

2. Трудовые книжки ведутся на всех членов колхозов с момента принятия их в члены колхоза.

5. В трудовую книжку колхозника вносятся: сведения о колхознике: фамилия, имя, отчество, дата рождения, образование, профессия, специальность; сведения о членстве в колхозе: прием в члены колхоза, прекращение членства в колхозе; сведения о работе: назначение на работу, перевод на другую работу, прекращение работы; сведения о трудовом участии: принятый в колхозе годовой минимум трудового участия в общественном хозяйстве, его выполнение; сведения о награждениях и поощрениях: награждения орденами и медалями, присвоение почетных званий, награждения и поощрения за успехи в работе, предусмотренные уставом и правилами внутреннего

распорядка колхоза, другие поощрения в соответствии с действующим законодательством; сведения об открытиях, на которые выданы дипломы, об использованных изобретениях и рационализаторских предложениях и о выплаченных в связи с этим вознаграждениях.

6. Все записи в трудовой книжке заверяются во всех разделах за время работы в колхозе подписью председателя колхоза или специально уполномоченного правлением колхоза лица и печатью.

13. Ответственность за организацию работ по ведению, учету, хранению и выдаче трудовых книжек возлагается на председателя колхоза. Ответственность за своевременное и правильное заполнение трудовых книжек, за их учет, хранение и выдачу несет специально уполномоченное правлением колхоза лицо.».

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Крім того, нормативно-правовими актами не передбачено визнання трудової книжки недійсною в разі виявлених помилок.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

В трудовій книжці колгоспника, виданої ім`я « ОСОБА_1 / ОСОБА_1 » серії НОМЕР_1 від 01.06.1986 міститься наступні записи (мовою оригіналу):

У графі «членство в колхозе»

Колхоз им. Калинина Межевского района Днепропетровской области

№1: 01.06.1986 - принята в члены колхоза;

№2: 23.04.1991 - выбыла из членов колхоза в связи с переменой места жительства.

У графі «сведения о работе»

Колхоз им. Калинина

№1: 01.06.1986 - направлена на работу кухаркой бр. №2;

№2: 23.04.1991 - уволена в связи с переменой места жительства.

Також, матеріали справ містять архівну довідку виконкому Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 15.08.2023 №1189/0/2-23, де вказано, що виконавчий комітет Межівської селищної ради надає відомості про стаж роботи (вихододні) за період з квітня 1987 по квітень 1991 на ім`я:

за період з 1987 по 1989 «ОСОБА_1»;

за період з 1990 по 1991 "ОСОБА_1" (по батькові не зазначено), згідно з документами книги обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу ім. Калініна) архівного фонду "колективне сільськогосподарське підприємство "Колос" с. Преображенка Межівського району Дніпропетровської області.

Інших відомостей про роботу за період з 1986 по 1991 не виявлено.

Вказана архівна довідка має інформацію про кількість вихододнів за квітень-грудень 1987 року, січень-грудень 1988 року, січень-грудень 1989 року, січень-грудень 1990 року, січень-квітень 1991 року.

Суд зазначає, що записи трудової книжки колгоспника містять необхідну інформацію про трудову участь позивача в колгоспі за період з 01.06.1986 по 23.04.1991, з якої можливо встановити наявність у позивача права на зарахування цього періоду до страхового стажу.

Відповідач в обґрунтування відмови у призначенні пенсії позивачу посилається на те, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи за 1987 по 1991 роки згідно з довідкою від 15.08.2023 №1189/0/2-23, оскільки по батькові зазначено «ОСОБА_1» (рос) або відсутність зазначення по батькові, що не відповідає паспортним даним (рос) « ОСОБА_1 ».

Здійснивши співставлення інформації, зазначеної:

- у паспорті « ОСОБА_1 » серії НОМЕР_3 , виданого Межівським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 23.11.2001;

- у реєстраційному номері облікової картки платника податків № НОМЕР_4 , виданому на ім`я « ОСОБА_1 »;

- у свідоцтві про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 23.03.1991, згідно з яким між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено шлюб 23.03.1991; після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 ;

- у трудовій книжці колгоспника, виданої на ім`я « ОСОБА_1 / ОСОБА_1 » серії НОМЕР_1 ;

- у архівній довідці виконкому Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 15.08.2023 №1189/0/2-23 з відомостями щодо: за період з 1987 по 1989 «ОСОБА_1»; за період з 1990 по 1991 «ОСОБА_1», з урахуванням того, що недоліки в оформленні документів не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації права на пенсійне забезпечення, суд приходить до висновку, що усі перелічені документи стосуються однієї особи - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зазначає, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів про трудовий стаж особи.

За таких обставин, є підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в колгоспі ім. Калініна з 01.06.1986 по 23.04.1991, з урахуванням інформації щодо фактично відпрацьованого часу, зазначеної в архівній довідці виконкому Межівської селищної ради Дніпропетровської області від 15.08.2023 №1189/0/2-23.

Щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду догляду за дитиною, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною 3-х років, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Згідно з частиною 2 статті 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

На підставі пункту 8 статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

У пункті 11 Порядку № 637 зазначено про те, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Документами, які підтверджують те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала, є:

виписка з трудової книжки; відомості про відсутність в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців інформації про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, отримані в порядку взаємного обміну інформацією;

інформація із системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України.

Пункт 11 вказаного Порядку № 637 до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2010 року №233 «Про внесення змін до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» передбачав, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або виписки із паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть), а також документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала (виписка із трудової книжки, довідка органів управління житловим фондом чи довідка сільської, селищної Ради народних депутатів).

Таким чином, до страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу для призначення пенсії до 01.01.2004 (дата набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Так, до 01.01.2004 до трудового стажу включалися всі періоди перебування у трудових відносинах, в тому числі у періоди відпусток: для догляду за дитиною до 3-х років, у зв`язку з вагітністю та пологами та для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку. Також до трудового стажу до 01.01.2004 включався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Починаючи з 01.01.2004, час догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, зараховується до страхового стажу матері при умові, якщо особа доглядає за дитиною до досягнення нею трирічного віку та при умові отримання допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

До позовної позивачем надано копії:

- свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 23.03.1991, згідно з яким між ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено шлюб 23.03.1991; після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_1 ;

- свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки: ОСОБА_7 , ОСОБА_1 ;

- форми РС-право ОСОБА_1 ;

- трудової книжки колгоспника, виданої на ім`я « ОСОБА_1 / ОСОБА_1 » серії НОМЕР_1 .

Суд зазначає, що з долученої до матеріалів справи копії форми РС-право ОСОБА_1 випливає, що їй зараховано до страхового стажу період з 14.01.2003 по 31.12.2003. Суд не може зарахувати до страхового стажу період, який вже зарахований пенсійним органом.

Жодних доказів на підтвердження отримання позивачем з 01.01.2004 допомоги по догляду за дитиною до матеріалів справи не надано.

За викладених обставин, з урахуванням наданих документів, у суду відсутні підстави для зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду догляду за дитиною з 01.01.2004 до досягнення нею віку 3-х років.

Враховуючи вказані критерії суд приходить до висновку, що рішення відповідача винесено необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Отже, рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 30.11.2023 №03 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком, є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладених обставин, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи в колгоспі ім. Калініна з 01.06.1986 по 23.04.1991.

Відповідно до частини 1 статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається за загальним правилом з дня звернення за пенсією.

З огляду на викладене враховуючи те, що страховий стаж позивача, з урахуванням зарахованого стажу роботи у цій справі, становить більше 30 років, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_1 пенсію з дня звернення до суду, тобто з 27.11.2023.

Враховуючи викладене, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № від 20.03.2024.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню на користь позивача в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (адреса: вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40000; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21108013) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 30.11.2023 №03 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до заяви про призначення пенсії від 27.11.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 01.06.1986 по 23.04.1991 в колгоспі ім. Калініна.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити ОСОБА_1 з 27.11.2023 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, передбачені статтями 295,297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар