Справа № 640/7677/20
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 червня 2024 року № 640/7677/20

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Управління державної охорони України (далі по тексту - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі по тексту - відповідач 2), в якому позивач, з урахуванням заяви про зміну предмета позиву, просив:

- визнати дії Управління державної охорони України та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві при здійсненні перерахунку пенсії протиправними;

- зобов`язати Управління державної охорони України надати довідку про розмір грошового забезпечення, яка включає оклад за посадою, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, надбавку за роботу з таємними носіями, документами 15% 15%, надбавку за оперативно-розшукову діяльність 50%, надбавку за особливо важливі завдання 70% та премію, починаючи з 01 січня 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, починаючи з 01 січня 2018 року, здійснити перерахунок пенсії за вислугу років, виходячи з максимального розміру пенсії у 80% від суми грошового забезпечення, яке включає посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, надбавку за роботу з таємними носіями, документами 15% 15%, надбавку за оперативно-розшукову діяльність 50%, надбавку за особливо важливі завдання 70% та премію та виплатити різницю між нарахованою та сплаченою пенсією, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача 38172,36 грн різниці між нарахованою та фактично виплаченою пенсією, 2363,80 грн збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 1673,48 грн три проценти річних з простроченої суми.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2022 року позов задоволений частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо зменшення розміру пенсії позивача з 80% до 70% грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 80% від розміру грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених виплат.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві щодо не здійснення позивачу перерахунку та виплати пенсії на підставі довідки Управління державної охорони України від 14 серпня 2020 року №2/6-1457 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) провести позивачу перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Управління державної охорони України від 14 серпня 2020 року №2/6-1457 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням вже виплачених сум, виходячи з 80% грошового забезпечення.

01.06.2022 Окружним адміністративним судом міста Києва видані відповідні виконавчі листи, які отримані позивачем 08.06.2022.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 червня 2022 року виправлено у трьох виконавчих листах, складених Окружним адміністративним судом міста Києва 01.06.2022 в адміністративній справі за позовом до Управління державної охорони України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії відомості щодо дати видачі таких виконавчих листів, замінивши « 01 серпня 2022 року» на « 01 червня 2022 року».

26 квітня 2024 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином. Про причини неявки до суду не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 379 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження по суті, суд виходить з наступного.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2022 року позов задоволений частково та, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з розрахунку 80% від розміру грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року з урахуванням проведених виплат, провести позивачу перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки Управління державної охорони України від 14 серпня 2020 року №2/6-1457 з урахуванням всіх складових грошового забезпечення, починаючи з 01 квітня 2019 року у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням вже виплачених сум, виходячи з 80% грошового забезпечення.

Відповідно до Свідоцтва про смерть від 18.07.2023 року серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 50 років.

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.01.2024 року № 48 у спадковій справі № 16/2023, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Погорєловим Б.С., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 .

Слід зазначити, що згідно із частинами першою, четвертою статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Згідно з статтею 52 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 379 КАС України (в тій же редакції) у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Слід також зазначити, що відповідно до частини першої статті 91 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ) суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За положеннями статті 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону №1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім`ї спадкодавця. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частин першої та другої статті 15 Закону № 1404-VIII сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Положення частини п`ятої статті 15 цього Закону передбачають, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім`я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

У контексті наведених положень Закону № 1404-VIII слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону.

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж, цей Закон не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII).

Отже, заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Відповідні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 16 березня 2020 року у справі №673/544/19. Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 у справі №2-а-2727/11/2209.

Відповідна позиція підтримана і боржником по справі згідно з листом ГУ ПФУ в м. Києві від 29.01.2024 № 3283-2207/К-02/8-2600/24, де зазначено, що для можливості отримання пенсійних нарахувань відповідно до рішення суду за померлого ОСОБА_2 . ОСОБА_1 необхідно здійснити заміну сторони виконавчого провадження.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне замінити сторону виконавчого провадження (стягувача) відповідно до виконавчих листів Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2022 року у адміністративній справі № 640/7677/20.

ОСОБА_1 також просила визнати такими, що не підлягають виконанню вищезазначені виконавчі листи у зв`язку зі смертю стягувача та видати нові виконавчі листи.

Згідно з ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Така ухвала підлягає внесенню до Єдиного державного реєстру виконавчих документів не пізніше наступного дня з дня її постановлення.

Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Ухвалу суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.

Тому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, визначені ч. 2 ст. 374 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Крім цього, відповідно до підпункту 18.4 підпункту 18 пункту 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Тому, видача нових виконавчих листів процесуальним законодавством не передбачена, суд може видати лише дублікат виконавчого листа у передбачених випадках.

Ураховуючи зазначене, заява ОСОБА_1 в частині про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у зв`язку зі смертю стягувача та щодо видачі нових виконавчих листів є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача у виконавчому провадженні в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Замінити сторону виконавчого провадження - стягувача ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) у виконавчих листах Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 червня 2022 року у адміністративній справі № 640/7677/20 на його правонаступника ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Копію ухвали суду надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Панченко Н.Д.