Справа № 240/11311/22
Суддя: Соколов В.М.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 травня 2024 року

м. Київ

справа № 240/11311/22

адміністративне провадження № К/990/19616/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №240/11311/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області у якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну №1801/14 від 03 червня 2022 року, виданого Управлінням Державної міграційної служби України в Житомирській області.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року, позов задоволено.

Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Ухвалами Верховного Суду від 18 березня 2024 року, від 12 квітня 2024 року, від 02 травня 2024 року касаційні скарги Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області повернуто на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

20 травня 2024 року до Верховного Суду вчетверте надійшла касаційна скарга Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У касаційній скарзі відповідач посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування статей 1, 3, 4, 12, 19 Закону України «Про національну безпеку України» стосовно національної безпеки України, загрози національній безпеці України, стратегії національної безпеки України, щодо спрямування державної політики у сфері національної безпеки і оборони та визначених принципів формування такої політики, щодо уповноважених суб`єктів сектору безпеки і оборони та предмету цивільного контролю; щодо складу сектору безпеки і оборони України; щодо здійснення функцій державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, яким є Служба безпеки України (далі - СБУ); статті 24 Закону України «Про Службу безпеки України» щодо виконання основних завдань СБУ; в сукупності із вимогами Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у разі прийняття органом міграційної служби в межах повноваження, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 12 Закону України «Про імміграцію», рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину російської федерації ОСОБА_1 після встановлення обставин, згідно з якими дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, викладених в поданні Управління СБУ в Житомирській області, за умови існування підстав для скасування дозволу на імміграцію у спосіб, встановлений нормами Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983 (пункт 21), згідно із яким дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Разом з тим Верховний Суд уже надавав пояснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, однак скаржник так і не врахував зауваження, викладені Верховним Судом, зокрема в ухвалі від 13 травня 2024 року, зміст касаційної скарги є ідентичним попередньо поданій касаційній скарзі, яку Верховний Суд визнав неналежно оформленою. Це свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавав Верховний Суд.

З огляду на викладене, Суд вважає недоведеною наявність підстави касаційного оскарження, визначеної пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд повторно звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2023 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі №240/11311/22 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Соколов