Справа № 380/7122/23
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

05 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/7122/23 пров. № А/857/3814/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Пліша М.А. від розгляду справи №380/7122/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року з питань встановлення судового контролю у справі №380/7122/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виплату доплати,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №380/7122/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року з питань встановлення судового контролю у справі №380/7122/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про виплату доплати.

03.06.2024 судом апеляційної інстанції зареєстрована заява ОСОБА_1 про відвід судді Пліша М.А. від розгляду справи №380/7122/23, яка мотивована тим, що вимагаючи безпідставно та незаконно сплату судового збору у розмірі 3028 грн у заявника виникають небезпідставні сумніви, що суддею Пліш М.А буде прийнято справедливе, неупереджене, а основне законне рішення по справі.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 04.06.2024 заявлений відвід головуючому судді Плішу М. А. визнано необґрунтованим.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.06.2024 для розгляду заяви про відвід судді Восьмого апеляційного адміністративного суду визначено склад колегії суддів: суддю-доповідача - Шинкар Т.І., суддів: Іщук Л.П., Обрізко І.М.

Відповідно до частин 4 та 8 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Вирішуючи питання про відвід, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною 3 статті 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у ухвалі 10 лютого 2021 року у справі №9901/224/20 головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

При цьому, частиною 4 статті 36 КАС України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких не влаштовує учасника справи.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції відхиляє твердження заявника, що до сумнівів останнього у неупередженості та об`єктивності судді при розгляді апеляційної скарги щодо встановлення судового контролю, наведені заявником обставини не підтверджують особисту зацікавленість судді Пліша М.А. в результатах розгляду апеляційної скарги, не є за законом прямою та безумовною підставою до відводу судді, не впливають на неупередженість судді, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що незгода з судовим рішенням може бути зреалізована з дотриманням процесуальних інструментів, проте не є підставою для відводу.

Жодних інших підстав для відводу судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Пліша М.А. у цій справі, передбачених статтями 36, 37 КАС України, заявником не зазначено, не обґрунтовано існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді Пліша М.А. при перегляді справи №380/7122/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді Восьмого апеляційного адміністративного суду Плішу М.А. у цій справі.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід головуючому судді Плішу Михайлу Антоновичу у справі №380/7122/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко