Справа № 463/10643/23
Суддя: Леньо С. І.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/463/3/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Стефановича Ю.М.

представника відповідача Кравець О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Львівській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з адміністративним позовом просить ухвалити рішення, яким визнати протиправною та скасувати Постанову ГБВ №581409 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої її притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.182 КУпАП від 20.08.2023, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно неї за ч.1 ст.182 КУпАП закрити.

Позов обґрунтовує тим, що 20 серпня 2023 року ДОП СП ВП №1 ГУНП у Львівській області ст. лейтенантом ОСОБА_2 винесено оскаржувану постанову, згідно з якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Підставою для притягнення її до адміністративної відповідальності на думку відповідача було те, що вона 20.08.2023 о 01 год.50 хв., по АДРЕСА_1 голосно говорила та кричала по вулиці та заважала мешканцям відпочивати в нічний час.

Вказує, що про існування даної постанови їй не було відомо, адже така складалась без її присутності, про що свідчить відсутність її підпису в графі примірник постанови отримав відмовилась від підпису. Вважає, що розглянувши справу в її відсутності відповідач не дав їй можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП. А тому, вважає постанову протиправною і просить скасувати, а провадження у справі закрити.

Окрім цього, просить поновити строк звернення із позовом до суду, оскільки такий пропущено з поважних причин, так як оскаржувану постанову вона отримала у Личаківському ВДВС у м. Львові, після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Позовна заява надійшла до суду 23.11.2023.

Ухвалою судді від 28.11.2023 позовну заяву залишено без руху, після усунення недоліків, ухвалою від 02.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено таку до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просили позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, дала пояснення аналогічні поданому відзиву на позовну заяву, вважає дії працівника поліції по притягненню позивачки до адміністративної відповідальності за вчинене нею адміністративне правопорушення правомірними, тому в задоволенні даного позову просить відмовити.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що проживає на АДРЕСА_2 , неподалік Шевченківського відділу поліції, вказала, що 20 серпня 2023 року в нічний період доби зверталась в поліцію з приводу неправомірних дій невідомих їй осіб чоловічої та жіночої статі, які в період часу з 01:30 год. по 02:00 год. порушували тишу на вулиці. Коли виходила на вулицю то бачила, серед інших, ОСОБА_1 . У зв`язку з чим на вулиці був шум та крики не зрозуміла.

Свідок ОСОБА_4 під час розгляду справи показав, що є чоловіком ОСОБА_1 , 20 серпня 2023 року в нічний період доби на вул. Ак. Кучера в м. Львові працівниками поліції було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності його дружину. Вона не вчиняла жодних неправомірних дій на вулиці, не кричала, не шуміла.

Свідок ОСОБА_5 показав, що 20 серпня 2023 року в нічну пору до нього зателефонував чоловік ОСОБА_1 та повідомив, що його дружину незаконно затримали працівники поліції та повезли на вул. Ак. Кучера. Вказує, що прибувши на вул. Ак. Кучера, приблизно після 23.00 год. біля відділку поліції він побачив ОСОБА_1 , яка була в схвильованому стані, їй було погано, вона просила працівників поліції викликати швидку медичну допомогу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що 20 серпня 2023 року в нічний період доби перебувала на вул. Ак. Кучера в м.Львові біля відділку поліції, вказала, що ОСОБА_1 дійсно була збуджена, плакала, просила викликати їй швидку медичну допомогу, однак жодним чином не порушувала тишу та спокій громадян.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, долучений до матеріалів справи відеозапис, оцінивши в сукупності зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

З наявної в матеріалах справи копії постанови від 20.08.2023 ГБВ №581409 (а.с.5) вбачається, що позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 182 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн., у зв`язку із скоєнням адміністративного правопорушення, яке виразилось в тому, що «20.08.2023 року близько 01:50 год. по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_1 голосно говорила та кричала по вулиці та заважала мешканцям відпочивати в нічний час.».

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, відповідно до ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За змістом ч.1 ст. 182 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях.

Згідно з ст. 24 ЗУ «Прозабезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення» органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації та громадяни при здійсненні будь-яких видів діяльності з метою відвернення і зменшення шкідливого впливу на здоров`я населення шуму, неіонізуючих випромінювань та інших фізичних факторів зобов`язані:

здійснювати відповідні організаційні, господарські, технічні, технологічні, архітектурно-будівельні та інші заходи щодо попередження утворення та зниження шуму до рівнів, установлених санітарними нормами; забезпечувати під час роботи закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу, культури, при проведенні концертів, дискотек, масових святкових і розважальних заходів тощо рівні звучання звуковідтворювальної апаратури та музичних інструментів у приміщеннях і на відкритих площадках, а також рівні шуму в прилеглих до них жилих і громадських будівлях, що не перевищують рівнів, установлених санітарними нормами; вживати заходів щодо недопущення впродовж доби перевищень рівнів шуму, встановлених санітарними нормами, в таких приміщеннях і на таких територіях (захищені об`єкти):

1) жилих будинків і прибудинкових територіях;

2)лікувальних, санаторно-курортних закладів, будинків-інтернатів, закладів освіти, культури;

3) готелів і гуртожитків;

4) розташованих у межах населених пунктів закладів громадського харчування, торгівлі, побутового обслуговування, розважального та грального бізнесу;

5) інших будівель і споруд, у яких постійно чи тимчасово перебувають люди;

6) парків, скверів, зон відпочинку, розташованих на території мікрорайонів і груп житлових будинків.

Шум на захищених об`єктах при здійсненні будь-яких видів діяльності не повинен перевищувати рівнів, установлених санітарними нормами для відповідного часу доби.

У нічний час, із двадцять другої до восьмої години на захищених об`єктах забороняються гучний спів і викрики, користування звуковідтворювальною апаратурою та іншими джерелами побутового шуму, проведення салютів, феєрверків, використання піротехнічних засобів.

Крім того, згідно п.п.3.2.1 п.3.2 Правил дотримання тиші у громадських місцях на території м.Львова, забороняється здійснювати дії, що порушують громадський порядок та санітарні норми рівня допустимого шуму, такі як: гучні крики, свист, співи, гра на музичних інструментах, користування звуковідтворювальною апаратурою на захищених об`єктах.

За змістом ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а в постанові від 30.05.2018р. зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі- КупАП) встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, передбачені ч.4 ст. 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Так, згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

З наявної в матеріалах справи копії довідки про результати проведеної перевірки звернення гр. ОСОБА_3 (а.с. 21 26) вбачається, що предметом перевірки було звернення до органів поліції гр. ОСОБА_3 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке,що готується), остання 20.08.2023 о 01:57 год. звернулась до органів поліції, просила прийняти міри до невідомих їй осіб жіночої та чоловічої статі, які 20.08.2023 в період часу від 01:30 до 02:00 порушували тишу на вулиці, а саме голосно кричали, висловлювались нецензурною лайкою, заважали відпочинку мешканцям прилеглих будинків.

Згідно рапорту ДОП СП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 22.08.2023 (а.с.26), в ході розгляду вказаного вище звернення встановлено, що вказаного вище діяння причетна гр. ОСОБА_1 , якій було винесено постанову за ч.1 ст.182 КУпАП.

З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається фрагмент розгляду працівником поліції справи про адміністративне правопорушення, разом з тим з даного фрагменту відеозапису неможливо встановити чи було дотримано процесуальні права позивачки при розгляді справи.

Окремо суд звертає увагу суду на те, що з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, було скеровано запит у Відділ поліції №1 Львівського районного управління №1 ГУНП у Львівській області, яким витребовувався запис камер відеоспостереження (зовнішнього та внутрішнього), встановлених у приміщенні Відділу поліції №1 Львівського районного управління №1 ГУНП у Львівській області (м. Львів, вул. Ак. Кучера,5) за період 20 серпня 2023 року з 00:00 год. по 02:00 год., з отриманої відповіді такий запис не зберігся.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозаписучих засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім того, частиною 2 ст.251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а в постанові від 30.05.2018р. зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Будь-яких доказів, в тому числі і фото- чи відеозапису з місця події, на спростування вказаних пояснень сторони позивача відповідачем суду не представлено та клопотань про витребування таких не заявлено. Більше того, свідок ОСОБА_3 , яка зверталась в поліцію з приводу порушення тиші невідомими особами, в судовому засіданні не підтвердила, що саме ОСОБА_1 таку тишу порушувала. Крім того, залишається невідомим та не зрозумілим, яким чином працівник поліції складаючи оскаржувану постанову встановив, що саме внаслідок дій позивачки мав місце факт шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші (в розумінні інкримінованого позивачці адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КУпАП), а тому суд вважає пояснення позивача правдивими та такими, що не суперечать матеріалам справи.

Крім того, оскаржувана постанова винесена за відсутності свідків.

Зважаючи на вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена без дотримання вимог чинного законодавства та за відсутності доказів вини позивача, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення згідно ч.3 ст.286 КАС України закриттю.

В частині поновлення строку на оскарження постанови, то доводи позивача заслуговують на увагу, оскільки дійсно встановлено, що оспорювану постанову остання отримала в органах державної виконавчої служби 09.11.2023, тому строк звернення з позовом в суд пропущено з поважних причин і його слід поновити.

У відповідності до положень ст.139 КАС України суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат, так як позов задоволено в повному обсязі, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області підлягає до відшкодування 536,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. ст. 6,9,72-77,295,297 КАС України, ст. ст. 9, 33, 122, 251, 254, 258, 268, КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити позивачці ОСОБА_1 строк звернення до суду із адміністративним позовом.

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління національної поліції у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Генерала Григоренка,3, ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГБВ № 581409 від 20.08.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 182 КУпАП у виді та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість гривень, вісімдесят копійок) судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку, визначеному ст. ст. 272, 286, пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління національної поліції у Львівській області 79000, м.Львів, вул. Генерала Григоренка,3, .

Суддя: Леньо С. І.