Справа № 380/5804/24
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 червня 2024 рокусправа № 380/5804/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув заяву представника відповідача про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), в якому просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати суми одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017року та з урахуванням раніше виплачених сум;

-зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача ОСОБА_1 суму одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2020 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017року та з урахуванням раніше виплачених сум;

-визнати протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_1 у відношенні до позивача ОСОБА_1 щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати суми грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2015 2020 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року та з урахуванням раніше виплачених сум;

-зобов`язати відповідача військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплатити на користь позивача ОСОБА_1 суму грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій, за 2015 2020 роки, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704 від 30 серпня 2017року та з урахуванням раніше виплачених сум.

Під час судового розгляду справи суд встановив, що представник відповідача звернувся до суду із заявою про застосування до спірних правовідносин строку звернення до суду та просить залишити позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, так як позивач пропустив встановлений ст.233 КЗпП України тримісячний строк звернення до суду. При цьому відповідач просить, щоб суд звернув увагу на те, що позивач звернувся до суду з позовом 15.03.2024, пропустивши таким чином строк звернення до суду більше ніж на чотири роки.

Відповідач вважає, що не реалізація позивачем права на вчасне звернення до суду у цьому випадку зумовлена його власною поведінкою, а також, що виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг його процесуальних прав, встановлених законом.

Вирішуючи питання про застосування строку звернення до суду у цій справі, суд зазначає таке.

Частинами 3, 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас ч.1 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тому суд наголошує, що положення ст. 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п?ятою статті 122 КАС України.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2024 у справі 600/5050/23-а.

У той же час суд зауважує, що до оцінки строку звернення до суду у цій справі, застосовуючи ч. 2 ст.233 КЗпП України, необхідно зважати на те, що до цієї статті було внесено зміни Законом України від 01.07.2022 №2352-IX.

Так, відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини 1-2 ст. 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19 липня 2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після 19 липня 2022 строк звернення до суду з трудовим спором, зокрема, про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як встановив суд, 15 червня 2020 наказом командира НОМЕР_4 окремої бригади армійської авіації (по особовому складу) №40-РС, ОСОБА_1 було звільнено в запас за підпунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

19 червня 2020, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №126, ОСОБА_1 було виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Відтак, ОСОБА_1 з`ясував, що військова частина НОМЕР_1 протягом 30 січня 2020 19 червня 2020 здійснювала невірне нарахування розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, оскільки для здійснення їхнього нарахування, обирала за основу прожитковий мінімум для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018.

У зв`язку із цим, ОСОБА_1 подав позовну заяву до Львівського окружного адміністративного суду, який рішенням від 03 жовтня 2022 року (справа №380/10103/22) зобов`язав військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 30 січня 2020 року по 19 червня 2020 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з п. 4 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб № 704 від 30.08.2017 та з урахуванням раніше виплачених сум.

Військова частина НОМЕР_1 виконала рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2022 року та виплатила на банківський рахунок ОСОБА_1 7287,17 грн.

Позивач у позовній заяві вказує, що (…)Після отримання вищенаведеної суми коштів (7287,17грн.), у ОСОБА_1 з`явилося право просити здійснити йому перерахунок одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, як учаснику бойових дій за 2015-2020 роки.

Однак, військова частина НОМЕР_1 надала відповідь від 28 лютого 2024 року №99/234, якою фактично відмовила ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. (…)

Позовна заява з вимогами про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги та грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку, які є складовими грошового забезпечення сформована позивачем в системі «Електронний суд» 15.03.2024.

Таким чином, з встановлених судом обставин видно, що позивач пропустив строк звернення до суду, визначений ст.233 КЗпП України.

Водночас згідно з ч.3 ст.123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Зазначене вище свідчить про подання позовної заяви без додержання вимог, встановлених статтями 123, 161 КАС України, та зумовлює висновок суду про необхідність залишення позовної заяви без руху.

Отже, суд, після відкриття провадження у справі, встановив факт пропуску строку звернення до суду, заява позивача про поновлення строку звернення до суду - відсутня, тому позов залишається без руху з наданням позивачу строку для усунення цього недоліку.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Відповідно до ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу необхідно подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази, що підтверджують поважність причин його пропуску.

Керуючись ст.ст.122, 123, 169, 171, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії- залишити без руху.

Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Окремо від рішення суду ухвала в апеляційному порядку не може бути оскаржена.

Суддя Лунь З.І.