Справа № 560/18951/23
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18951/23

Головуючий у І інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

03 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

1. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.09.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту V пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.031992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

2. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.09.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту V пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 за підпунктом "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232-ХІІ як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою, яка за висновком лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15.01.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини справи, не надано оцінки доводам позивача.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.02.2022 №44 призваний на військову службу.

28.09.2023 позивач звернувся до командира роти охорони сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".

За результатам розгляду рапорту, позивачу відмовлено у задоволення рапорту у зв`язку з тим, що відсутній відповідний медичний висновок медико-соціальної експертної комісії, що підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за хворою.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що стосовно осіб, які є старшими 18 років, відповідні обставини мають бути підтверджені медичним висновком медико-соціальної експертної комісії.

Водночас, висновок ЛКК, наданий позивачем, не може бути визнаний документом, передбаченим чинним законодавством, на підставі якого позивач підлягає звільненню з військової служби, оскільки висновок, виданий такою комісією, може підтверджувати відповідні обставини лише стосовно особи, яка не досягла 18 років.

Колегія суддів, не надаючи вказаним спірним правовідносинам по суті, зазначає таке.

Так, предметом спору у цій справі є протиправна бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.09.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту V пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.031992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним 28.09.2023 до відповідача подано рапорт про звільнення, однак ні наказ по особовому складу про звільнення позивача з військової служби, а ні обгрунтованої відмови у задоволенні цього рапорту, відповідач не прийняв, тому вказане свідчить, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо не розгляду рапорту від 28.09.2023 про звільнення з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ.

В даному випадку, позивач, обираючи спосіб захисту своїх порушених прав та інтересів, просив суд визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.09.2023 про звільнення з військової служби на підставі підпункту V пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України від 25.031992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" та зобов`язати його розглянути рапорт від 28.09.2023 про звільнення позивача з військової служби.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що після відкриття провадження в адміністративній справі, відповідачем рапорт позивача від 28.09.2023 про звільнення з військової служби розглянуто та повідомлено про результати розгляду ОСОБА_1 листом від 03.11.2023. Вказаним листом відмовлено позивачу у задоволення рапорту у зв`язку з тим, що відсутній відповідний медичний висновок медико-соціальної експертної комісії, що підтверджує необхідність здійснення постійного догляду за хворою.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні пункту 8 частини першої статті 238 КАС України у разі встановлення під час розгляду справи виправлення відповідачем оскаржуваних позивачем порушень, суд має вирішити питання можливості закриття провадження у справі. При цьому, вирішуючи зазначене питання, суд має з`ясувати, чи не призведе закриття провадження у справі до того, що законні права та інтереси позивача не будуть відновлені навіть після виправлення відповідачем оскаржуваних порушень.

Тобто для застосування такої підстави для закриття провадження у справі необхідна сукупність певних фактів. Зокрема, оскаржувані порушення мають бути виправлені самостійно суб`єктом владних повноважень, а також мають бути відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання таких дій чи бездіяльності протиправними.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про вичерпаність спору між сторонами даної справи, оскільки оскаржувані позивачем порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень, оскаржувана бездіяльність відповідача була припинена шляхом прийняттям необхідного рішення і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною після такого виправлення.

Зважаючи на вищевикладене, на підставі п.8 ч.1 ст.238 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

На вказані вище норми процесуального законодавства суд першої інстанції уваги не звернув, не встановивши повно та об`єктивно всі обставини справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення порушено норми процесуального права, що стало підставою для неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 січня 2024 року скасувати, а провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії закрити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.