Справа № 420/35627/23
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Юхтенко Л.Р., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) та Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 20 грудня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) та Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 04053, м. Київ, Львівська площа, 8), в якій позивач просить:

визнати неправомірними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.06.2023 № 15262/15-32-24-04, № 15260/15-32-24-04, № 15264/15-32-24-04, № 15266/15-32-24-04, № 15267/15-32-24-04, № 15259/15-32-24-04 на загальну суму 995 758,21 грн (у тому числі податкового (грошового) зобов`язання на суму 780 155,97 грн, штрафних (фінансових) санкцій на суму 196 695,25 грн. та пені на суму 18 906,99 грн);

- податкову вимогу від 11 серпня 2023 року № 0-1532 про сплату боргу в сумі 995 758,21 грн;

- рішення уповноваженої особи ГУ ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 17 серпня 2023 року № 782/15-32-13-08;

- рішення ДПС України від 08.1 1.2023 № 33458/6/99-00-06-03-03-06 про результати розгляду скарги.

Також позивач просить стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області судові витрати ОСОБА_1 , які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, на суму 15000 грн.

Ухвалою від 17 січня 2024 року після усунення недоліків залишення позову без руху, позовну заяву прийнято до провадження та відкрито загальне позовне провадження, розпочато підготовче провадження.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що податкова вимога Головного управління ДПС в Одеській області від 11 серпня 2023 року № 0-1532 про сплату боргу на суму 995 758,21 грн та рішення ГУ ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 17.08.2023 № 782/15-32-13-08 є протиправними, з огляду на те, що податкові (грошові) зобов`язання, зазначені у «Детальному розрахунку податкового боргу до податкової вимоги» є неузгодженими.

Так, позивач звернула увагу, що вона не отримувала відповідні документи органу ДПС, на підставі яких здійснені нарахування податкових зобов`язань, штрафних (фінансових) санкцій та пені.

ДПС України у своєму рішенні від 08.11.2023 року не доводить правомірність оскаржуваних вимоги та рішення ГУ ДПС в Одеській області, не надавши належної оцінки аргументам позивача про неузгодженість податкових повідомлень рішень.

Проте, з рішення ДПС України позивачу стало відомо, що зазначені суми були донараховані за актом перевірки № 15194/15-32-24-04/ НОМЕР_1 від 02.06.2023 на підставі податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області від 27.06.2023. Але позивач зазначає, що вказані податкові повідомлення-рішення вона і до сьогодні не отримала.

Тому, на думку позивача, податкові (грошові) зобов`язання, нараховані Позивачу за такими ППР, є неузгодженими у розумінні норм податкового законодавства, яке, своєю чергою, роз`яснює поняття «податкова вимога» та «податковий борг». Податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової інспекції до платника податків, що стосується погашення суми податкового боргу. Податковий борг - сума грошового зобов`язання (з врахуванням штрафних санкцій в разі їх наявності) самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений Податковим Кодексом України строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Таким чином, позивач звертає увагу, що податкова вимога формується, якщо: 1) платник податків не сплатив суму податкового зобов`язання, вказану в поданій ним податковій декларації, у встановлений Податковим Кодексом України строк; 2) платник податків не платить узгоджену суму грошового зобов`язання, визначену в податковому повідомленні-рішенні, у встановлені законами строки.

Але позивач стверджує, що всі суми податкового зобов`язання, вказані нею у раніше поданих деклараціях вона сплатила своєчасно і в повному обсязі. А щодо «узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеної в податковому повідомленні-рішенні» їй нічого не було відомо, а саме, на підставі яких документів вони були нараховані.

Також позивач зазначає, що вона вважає податкові повідомлення-рішення підлягають судовому оскарженню та скасуванню, так як винесені на підставі Акту перевірки, у якому податковим органом зроблені помилкові висновки. Крім того, і до початку процедури перевірки є зауваження, які, ймовірно, можуть спростувати правомірність призначення позапланової документальної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 .

Так, позивач зазначила, що вона була зареєстрована як фізична особа - підприємець 26.03.2012.

24.01.2022 р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову перевірку щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, за результатами якої 02.06.2023 р. складено акт № 15194/15-32-24-04/ НОМЕР_1 .

Однак, перед початком перевірки лист від ГУ ДПС в Одеській області щодо ведення господарської діяльності за період перевірки з пропозицією надати підтверджуючі документи (як того вимагає ПКУ) не надходив до Позивача поштою і не був одержаний Позивачем особисто. Відтак, жодних первинних документів під час перевірки Відповідачем досліджено не було. Тому, цілком очевидно, що висновки у Акті зроблені не на підставі первинних документів, а побудовані на припущеннях.

Тому, на думку позивача, призначення та здійснення перевірки ОСОБА_1 щодо своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів без дослідження первинних документів, що підтверджують ведення господарської діяльності, на підставі аналізу яких органом ДПС зроблені висновки про заниження податкових зобов`язань фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 свідчить про неправомірність дій Відповідача з призначення та проведення перевірки, а також про передчасність висновків податкового органу за результатами такої перевірки, і, відповідно, про неправомірність оскаржуваних ППР ГУ ДПС в Одеській області від 27.06.2023.

Також позивач вважає, що з огляду на те, що платнику податків ОСОБА_1 згідно з вказаними ППР податковим органом установлено податкові (грошові) зобов`язання на загальну суму 995 758,21 грн органом ДПС при встановленні податкових (грошових) зобов`язань був не дотриманий принцип соціальної справедливості, передбачений ст. 4 Податкового кодексу України.

З наведених підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги.

До суду 01 лютого 2024 року від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/4915/24), відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області було дотримані вимоги податкового законодавства щодо призначення, проведення перевірки позивача.

Так, представник відповідача зазначив, що згідно з даних Державного реєстратора про припинення підприємницької діяльності від 24.01.2022 р. №003002154 та згідно з наказу Головного управління ДПС в Одеській області №2400-П від 10.04.2023 року, було проведено документальну позапланову перевірку невиїзну перевірку діяльності фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з „01 "січня" 2017 р. по „24 „січня 2022р., валютного та іншого законодавства за період з „01" "січня" 2017 р. по „24" „січня" 2022р., відповідно до затвердженого плану перевірки. Копія наказу була надіслана на адресу позивача та отримана позивачем особисто. Також представник відповідача зазначив, що до початку перевірки було направлено лист платнику податків, який також було вручено позивачу особисто.

Представник відповідача зазначив, що місце здійснення підприємницької діяльності позивача: АДРЕСА_2 , згідно даних АС «Податковий блок». Але до перевірки не надано договори оренди на приміщення або правоустановчі документи, де здійснювалась підприємницька діяльність, про необхідність надання яких документів було зазначено у листі Головного управління ДПС в Одеській області.

Також представник відповідача звернув увагу, що згідно з даних податкових систем, в перевіряємому періоді СГД ОСОБА_1 фактично отримувала дохід від здійснення роздрібної торгівлі продовольчими товарами, напоями та тютюновими виробами. Разом з цим позивач не надала до перевірки Ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, порушуючи п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України, які також запитувалась податковим органом відповідним запитом.

Окрім цього ФОП ОСОБА_1 оподаткування одержаних доходів від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2017 року по 24.01.2022 рік здійснювала на загальній системі оподаткування.

Станом на дату проведення перевірки/реєстрацію акта перевірки, згідно даних АС «Податковий блок» по ІКП платника податків за позивачем рахується заборгованість по акцизному податку у сумі 1503,49грн. і військовому збору 31,48грн.

В порушення п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-У1 із змінами та доповненнями ФОП ОСОБА_1 не надала заяву про обов`язкову реєстрацію особи як платника податку та відповідно занизила податкове зобов`язання з ПДВ за період з 01.10.2021 року по 24.01.2022 рік у сумі 177844 грн., а саме за жовтень-грудень 2021 року у сумі 147615грн., за 2022 рік у сумі 30229грн.

Валовий дохід ФОП ОСОБА_1 складався з готівкових і безготівкових розрахунків.

Аналізуючи дані щоденних звітів по РРО, встановлено, що підприємець окрім готівкових коштів отримувала дохід від здійснення підприємницької діяльності і на розрахунковий рахунок. Через не надання виписок банку до перевірки, визначити саме щомісячні суми зобов`язання з ПДВ за 2021-2022 роки не має можливості.

За період з 01 жовтня 2021 року по 24 січня 2022 року суб`єктом підприємницької діяльності за результатами перевірки підлягає сплаті до бюджету податок на додану вартість у сумі 177844 грн., а саме за жовтень-грудень 2021 року у сумі 147615грн., за 2022 рік у сумі 30229грн.

Також представник відповідача зазначив, що в періоді з 01.01.2017 року по 24.01.2022 року платник податків - фізична особа ОСОБА_1 була платником військового збору відповідно до п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-У1 із змінами і доповненнями.

В ході проведення перевірки встановлено заниження оподатковуваного чистого доходу через не надання документів, що стосуються понесених витрат від здійснення підприємницької діяльності (детальний опис у пп.2.1.1 даного Акту перевірки), в результаті чого занизила оподатковуваний дохід на 3 398 197 грн., чим порушено пп.1.2, пп.1.4 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідних положень Кодексу і донараховано військовий збір за 2017-2022 рік у сумі 50973,26грн.

Стосовно податку на доходи фізичних осіб представник відповідача зазначив, що за період з „01"січня 2017 р. по „24"січня 2022р. самозайнята особа ОСОБА_1 перебувала на загальній системі оподаткування, та були надані декларації про майновий стан за 2017 рік по 2022 рік.

До перевірки не надано книги обліку доходів та витрат, зареєстровану за основним місцем обліку платника податків, чим порушено: п.44.1 ст.44, п.85.2 ст.85, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України.

Станом на 01.01.2017 року по рахунку бух.обліку 642, стан заборгованості не визначено через не надання оборотно-сальдової відомості по рахункам, а податок з доходів фізичних осіб СГД-фізична особа ОСОБА_1 перераховувала відповідно п.п.168.1.4, п.168. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами та доповненнями.

Станом на 31.12.2017 року аналізуючи надану звітність і фактичне перерахування податку з доходів фізичних осіб, встановлено невчасне перерахування податку за лютий - листопад 2017 року (за лютий 17 року сума ПДФО 394,11грн. перерахована до бюджету 12.01.2018 року; за березень 2017 року 576грн.- перераховано 12.01.2018 року, решта заборгованості за період травень-листопад у сумі 4032грн. -перерахована 12.01.2018 року), чим порушено п.п.168.1.5, п.168. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-УІ із змінами.

Станом на дату припинення діяльності аналізуючи надану звітність 1ДФ(4-ДФ) і дані особових рахунків НОМЕР_2 рахується переплата по податку з доходів фізичних осіб у сумі 6182,24грн., але ФОП ОСОБА_1 при наданні квартальних звітів 4-ДФ зазначає ознаку соціальної податкової пільги « 04» «яка дорівнює 100 відсоткам суми пільги, визначної в ознаці 01 для платника податку, який утримує двох чи більше дітей віком до 18 років (пп169.1.2 ст.169 ПКУ) і відповідно у звіті зазначає нараховані і перераховані суми ПДФО з урахуванням пільги.

Станом на 01.07.2021 року стан розрахунків Дт 2681,96грн., за 3 кв.21 нараховано податку 11880грн., сплачено 9432грн., станом на 30.09.2021 року Дт 233,96грн., за 4 кв.2021 нараховано 13320грн., перераховано 10872грн., станом на 31.12.2021 року - Кт 2214,04грн.

За січень 2022 року нараховано податку 4680грн., сплачено 4680грн., тобто за результатами перевірки встановлено порушення порядку заповнення даних звіту 1- ДФ (4-ДФ), яке не вплинуло на оподатковуваний дохід платників податків і встановлена за результатами перевірки кредиторська заборгованість по податку з доходів фізичних осіб у сумі 2214,04грн., яка виникла у 4 кварталі 2021 року, чим порушено п.п.168.1.5, п.168. п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI із змінами.

За таких обставин, представник відповідача вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

У свою чергу позивач надала відповідь на відзив (вхід. № 6108/24/24 від 12.02.2024 року), відповідно до якої наполягала на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що під час перевірки через трекінг поштових відправлень «Укрпошта» на сайті «Укрпошта» дані про відправленя за номером 5299 (копія конверту та поштового відправлення додана до відзиву) на даний час відсутні , тому що не зареєстровані в системі. Інших доказів на підтвердження надсилання кореспонденції до позивача Головним управлінням не надано.

Також до суду 13 лютого 2024 року надійшов відзив на позовну заяву від Державної податкової служби України (вхід. № ЕС/6309/24), відповідно до якого відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, та згідно з обставин справи, представник відповідача повідомив, що ДПС України 11.09.2023 за вх. № 30133/6 отримано скаргу ОСОБА_1 від 07.09.2023 на податкову вимогу ГУ ДПС в Одеській області від 11.08.2023 № 0-1532, рішення ГУ ДПС в Одеській області від 17.08.2023 № 782/15-32-13-08 про опис майна у податкову заставу. Рішенням ДПС України від 28.09.2023 № 28859/6-00-06-03-03-06 строк розгляду скарги продовжено до 09.11.2023 (включно).

Представник відповідача зазначив, що ДПС України за результатом розгляду скарги прийнято рішення від 08.11.2023 № 33458/6/99-00-06-03-03-06, яким залишено без змін податкову вимогу ГУ ДПС в Одеській області від 11.08.2023 № 0-1532, рішення ГУ ДПС в Одеській області від 17.08.2023 № 782/15-32-13-08 про опис майна у податкову заставу.

Рішення ДПС про результати розгляду скарги 08.11.2023 направлено засобами поштового зв`язку листом з повідомленням про вручення на адресу ОСОБА_1 .

Також представник відповідача зазначив, що оскаржуване рішення про відмову в задоволенні скарги від 08.11.2023 № 33458/6/99-00-06-03-03-06, прийняте ДПС України, не є юридично значимим для Позивача, оскільки не створює жодних правових наслідків для позивача, на відміну від податкового повідомлення-рішення.

При цьому, в контексті ст. 56 Кодексу процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

У зв`язку з цим та реалізацією ОСОБА_1 у даній справі права на оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень, податкових вимог та рішення про опис майна, на думку представника відповідача, нівелюється ефективність судового захисту прав Позивача щодо оскарження спірного рішення ДПС про результати розгляду скарги, що й виключає підстави для задоволення позову означеній частині позовних вимог.

Ухвалою, що занесено до протоколу підготовчого засідання від 06 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 16 квітня 2024 року.

До суду 16 квітня 2024 року від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Ухвалою, що занесено до протоколу судового засідання від 16 квітня 2024 року на підставі ч. 9 ст. 205 КАС України продовжено розгляд справи у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив таке.

Відповідно до даних з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємці та громадських формувань ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа підприємець з 26.03.2012 року по 24.01.2022 року. Підстава припинення реєстрації як фізичної особи підприємця власне рішення. Вид діяльності позивача був 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний) (а.с. 10). ФОП ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд встановив, що у зв`язку з надходженням від Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємці та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця від 24.01.2022 року наказом Головного управління ДПС в Одеській області від 10.04.2023 року № 2400-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФО - ПП ОСОБА_1 » була призначена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з 22 травня 2023 року тривалістю 5 робочих днів.

У наказі зазначено, що перевірку провести за період з 01.01.2017 року по 24.01.2022 року з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.

Матеріалами справи підтверджено, що копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки №2400-П від 10.04.2023 року та повідомлення Головного управління ДПС в Одеській області №195/15-32-24-04 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було надіслано (квитанція №580 від 11.04.2023) засобами поштового зв`язку на адресу позивача, та згідно з повідомленням пошти про вручення, лист отримано особисто 18.04.2023року.

Також матеріалами справи підтверджено, що Головне управління ДПС в Одеській області на адресу позивача надіслало лист № 4705/КПР/15-32-24-04-06 від 13.04.2024 року з проханням надати певні первинні документи для перевірки. Цей лист був надісланий на адресу позивача поштою та отримано нею особисто 24.05.2023 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення.

Суд встановив, що за результатами проведеної перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області був складений акт від 02.06.2023 року № 15194/15-32-24-04/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства ФО-ПП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з 01.01.2017 року по 24.01.2022 рік, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 24.01.2022 рік».

У акті зазначено, що позивач не надала первинні документи, документи на нерухоме майно, документи, що стосуються здійснення підприємницької діяльності, а саме: ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами, книгу обліку доходів і витрат, для проведення перевірки.

В ході перевірки перевіряючими використані інформаційні бази даних Головного управління ДПС в Одеській області.

За висновками акту документальною позаплановою невиїзною перевіркою встановлено порушення:

П.44.1 ст. 44, п. 82.2 ст. 85, п. 177.10 ст. 177 ПК України в частині не надання до перевірки документів, що стосуються здійснення підприємницької діяльності;

П. 167.1 ст. 167, п. 1772. Ст. 177 ПК України, у зв`язку з чим нараховано податок з доходів фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності.

Пп. 168.1.4. п. 168.1 ст. 168 ПК України в частині несвоєчасного перерахування податку з доходів фізичних осіб;

Пп 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого виникла кредиторська заборгованість по податку з доходів фізичних осіб;

П.1.2, пп. 1.4. п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень ПК України донараховано військовий збір;

П. 181.1 ст. 181, п. 183.1 , п. 183.2 ст. 183 ПК України перевіркою встановлено заниження зобов`язання по податку на додану вартість;

П. 203.1 ст. 203 ПК України в частині ненадання податкових декларацій з ПДВ за 3 податкових періодів.

Акт перевірки був надісланий поштою позивачу та отриманий нею особисто 06.06.2023 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято такі податкові повідомлення рішення:

№ 15259/15-32-24-04 від 27.06.2023, яким застосовано штраф в розмірі 1020 грн за ненадання до перевірок документів, що стосуються здійснення підприємницької діяльності.

№ 15267/15-32-24-04 від 27.06.2023, яким застосовано штраф в розмірі 1020 грн за ненадання податкових декларацій з ПДВ за 3-и податкових періоди.

№ 15266/15-32-24-04 від 27.06.2023, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 177844 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 44461 грн.

№ 15264/15-32-24-04 від 27.06.2023, яким нараховано військовий збір в розмірі 46043,56 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 11510,89 грн.

№ 15260/15-32-24-04 від 27.06.2023, яким нараховано грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 552519,4 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 138129,85 грн.

№ 15262/15-32-24-04 від 27.06.2023, яким зменшено податок з доходів фізичних осіб у зв`язку із встановленням кредиторської заборгованості по податку з доходу фізичних осіб на суму 2214,04 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 553,51 грн.

Податкові повідомлення рішення були надіслані на адресу позивача поштою, але поштове повідомлення не вручено за закінченням терміну зберігання та повернуто Головному управлінню ДПС в Одеській області, 12.07.2023 року.

Суд встановив, що Головне управління ДПС в Одеській області сформувало податкову вимогу форми «Ф» від 11 серпня 2023 року № 0-1532, та уповноважена особа Головного управління ДПС в Одеській області прийняла рішення про опис майна у податкову заставу № 782/15-32-13-08 від 17.08.2023 року.

Також матеріалами справи підтверджено, що позивач оскаржила в адміністративному порядку до ДПС України рішення про опис майна у податкову заставу № 782/15-32-13-08 від 17.08.2023 року та податкову вимогу форми «Ф» від 11 серпня 2023 року № 0-1532 та рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 08.11.2023 року № 33458/6/99-00-06-03-03-06 вказані рішення залишені без змін, а скаргу, - без задоволення.

Проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги не належать задоволенню, з таких підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Аналізуючи правомірність прийняття оскаржуваних рішень, що є змістом правовідносин у цій справі, відповідно до приписів ст. 2 КАС України, суд виходить із застосування таких норм матеріального права.

Так, спірні правовідносини врегульовано нормами Податкового кодексу України (далі ПК України).

Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до п. 78.1. ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: 78.1.7. розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Так, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до даних з Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємці та громадських формувань стосовно ОСОБА_1 була внесена запис про припинення реєстрації як фізичної особи підприємця, підстава власне рішення.

У зв`язку з надходженням від Єдиного Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємці та громадських формувань відомостей про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи підприємця від 24.01.2022 року на підставі пп. 78.1.7. п. 78.1. ст. 78 ПК України було видано наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 10.04.2023 року № 2400-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФО - ПП ОСОБА_1 ».

Тому, враховуючи, що ФОП ОСОБА_1 припинила свою підприємницьку діяльність, суд доходить висновку, що контролюючим органом було правомірно видано наказ від 10.04.2023 року № 2400-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФО - ПП ОСОБА_1 ».

Позивач посилається на те, що перед початком перевірки лист від ГУ ДПС в Одеській області щодо ведення господарської діяльності за період перевірки з пропозицією надати підтверджуючі документи (як того вимагає ПКУ) не надходив до Позивача поштою і не був одержаний Позивачем особисто.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд виходить із застосування таких норм права.

Так, особливості проведення документальної невиїзної перевірки врегульовані ст. 79 ПК України.

Відповідно до п. 79.2. ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки №2400-П від 10.04.2023 року та повідомлення Головного управління ДПС в Одеській області №195/15-32-24-04 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки було надіслано (квитанція №580 від 11.04.2023) засобами поштового зв`язку на адресу позивача, яке згідно з повідомленням пошти про вручення, отримано особисто 18.04.2023 року із зазначенням прізвища « ОСОБА_2 ».

У свою чергу перевірка проводилась з 22 травня 2023 року по 26 травня 2023 року та акт перевірки датований від 02.06.2023 року.

Відповідно до п. 79.2 ст. 79 ПК України виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Таким чином, суд доходить висновку, що наведеними вище доказами підтверджено дотримання відповідачем порядку проведення документальної невиїзної перевірки, встановленого ст. 79 ПК України.

Відповідно до поштового повідомлення про вручення позивачу особисто було вручено поштове відправлення, в якому містилася копія наказу та повідомлення про проведення перевірки.

Посилання позивача на відсутність інформації щодо поштового повідомлення на сайті «Укрпошта» та ненадання відповідачем інших доказів на підтвердження надсилання кореспонденції, відхиляються судом, оскільки на сайті «Укрпошта» інформація зберігається певний час, а щодо надання інших доказів на підтвердження надсилання кореспонденції, суд зазначає, що поштове повідомлення про вручення є належним і достатнім доказом для підтвердження направлення та вручення поштової кореспонденції.

Так, суд зазначає, що порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають та відносини між ними регулюють Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила).

Відповідно до п. 11 Правил поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Згідно з п. 2 Правил, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом та прізвище одержувача.

Відповідно до пункту 89 Правил реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку.

Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання. Після пред`явлення оригіналу довіреності її копія залишається в об`єкті поштового зв`язку.

Інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді смс-повідомлення за номером мобільного телефону, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а у разі відсутності номера мобільного телефону - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланку повідомлення встановленого зразка.

За бажанням адресата реєстроване поштове відправлення, поштовий переказ можуть бути доставлені йому за поштовою адресою, зазначеною відправником, кур`єром за додаткову плату.( п.90, 91 Правил).

Отже, перевірка документів, що посвідчують особу адресата, особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку.

Відповідно до п. 127 Правил користувач послуг поштового зв`язку має право: на одержання інформації про порядок і строк надання послуг поштового зв`язку; звернутися для захисту своїх прав як споживача до територіального органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів, а також до суду оскаржити неправомірні дії працівників поштового зв`язку в порядку, встановленому законом.

Разом з цим суду не надано докази оскарження дій оператора поштового зв`язку, тому добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується, а в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази протилежного.

У свою чергу, за умови отримання належного поштового повідомлення про вручення у відповідача не могли виникнути обґрунтовані сумніви щодо його недостовірності.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідачем доведено дотримання порядку проведення документальної невиїзної перевірки, встановленого ст. 79 ПК України.

Окрім цього позивач посилається на те, що жодних первинних документів під час перевірки Відповідачем досліджено не було, а тому висновки у Акті зроблені не на підставі первинних документів, а побудовані на припущеннях.

Надаючи оцінку зазначеним доводам позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 85.2. ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 85.4. ст. 85 ПК України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Матеріалами справи підтверджено, що Головне управління ДПС в Одеській області на адресу позивача надіслало лист № 4705/КПР/15-32-24-04-06 від 13.04.2024 року з проханням надати певні первинні документи для перевірки. Цей лист був надісланий на адресу позивача поштою та отримано нею особисто 24.05.2023 року, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення.

Однак, позивачем не надано для перевірки первинні документи щодо ведення власної господарської діяльності, що також не заперечується відповідачем. У акті перевірки зазначено, що перевірка проведена без первинних документів позивача та використані бази даних податкового органу.

Таким чином, суд доходить висновку, що контролюючим органом були дотримані вимоги податкового законодавства щодо проведення документальної невиїзної перевірки ФО-ПП ОСОБА_1 .

Щодо посилання позивача на те, що висновки у акті перевірки зроблено на припущеннях контролюючого органу, суд зазначає, що відповідачем не заперечується того факту, що перевірка проведена на підставі з баз даних податкового органу. Разом з цим позивачем не надано жодного доказу на спростування викладених у акті перевірки виявлених порушень податкового законодавства.

Таким чином, враховуючи вищевикладені встановлені обставини, на підставі наявних у справі доказів, суд доходить висновку, що відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень рішень, у свою чергу, позивач не спростував висновки, викладені у акті перевірки та неправомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень- рішень.

Тому, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог - визнати неправомірними та скасувати: податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27.06.2023 № 15262/15-32-24-04, № 15260/15-32-24-04, № 15264/15-32-24-04, № 15266/15-32-24-04, № 15267/15-32-24-04, № 15259/15-32-24-04 на загальну суму 995 758,21 грн (у тому числі податкового (грошового) зобов`язання на суму 780 155,97 грн, штрафних (фінансових) санкцій на суму 196 695,25 грн. та пені на суму 18 906,99 грн), слід відмовити.

Стосовно позовних вимог визнати протиправними та скасувати податкову вимогу від 11 серпня 2023 року № 0-1532 про сплату боргу в сумі 995 758,21 грн; рішення уповноваженої особи ГУ ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 17 серпня 2023 року № 782/15-32-13-08, суд зазначає так.

Так, позивач вважає, що рішення про опис майна у податкову заставу № 782/15-32-13-08 від 17.08.2023 року та податкова вимога форми «Ф» від 11 серпня 2023 року № 0-1532 є протиправними, оскільки позивач не отримувала податкові повідомлення- рішення. Тому, на її думку, борг не є узгодженим, що виключає право на формування податковим органом рішення про опис майна у податкову заставу та податкової вимоги.

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд виходить із застосування норм права таким чином.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України в редакції чинної на час прийняття оскаржуваної податкової вимоги, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно з п. 59.3. ст. 59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається). (п. 59.5 ст. 59 ПК України).

Відповідно до п. 58.3. ст. 58 ПК України податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Суд зазначає, що відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Позивач стверджує, що вона не отримувала податкові повідомлення рішення.

Разом з цим, відповідачем доведено, що податкові повідомлення рішення були надіслані на адресу позивача поштою, але поштове повідомлення не вручено за закінченням терміну зберігання та повернуто Головному управлінню ДПС в Одеській області, 12.07.2023 року, що підтверджено повернутим поштовим відправленням.

Таким чином, враховуючи приписи п. 42.2. ст. 42 ПК України суд доходить висновку, що відповідач правомірно вважав податкові повідомлення-рішення врученими.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У свою чергу, відповідно до пп.14.1.153.п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Тобто суд зазначає, що податковий борг виникає не з моменту направлення /вручення податкової вимоги, а зі спливом часу на його погашення у строк, встановлений ПК України.

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що відповідач правомірно дійшов висновку щодо формування податкової вимоги.

З огляду на те, що податкова вимога оскаржується лише з підстав не отримання податкових повідомлень - рішень, чому судом надано оцінку і з інших підстав не оскаржується, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування податкової вимоги від 11 серпня 2023 року № 0-1532 про сплату боргу в сумі 995 758,21 грн, є безпідставними та не доведеними, а тому не належать задоволенню.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення уповноваженої особи ГУ ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 17 серпня 2023 року № 782/15-32-13-08, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 88.1. ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Згідно з п. 89.1. ст. 89 ПК України право податкової застави виникає: 89.1.1. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; 89.1.2. у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу; 89.1.3. у випадку, визначеному в пункті 100.11 статті 100 цього Кодексу, - з дня укладання договору про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність у позивача податкового боргу, суд вважає, що контролюючий орган мав право на прийняття рішення уповноваженої особи ГУ ДПС в Одеській області про опис майна у податкову заставу від 17 серпня 2023 року № 782/15-32-13-08, тому у задоволенні цих позовних вимог теж слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ДПС України від 08.1 1.2023 № 33458/6/99-00-06-03-03-06 про результати розгляду скарги, суд зазначає таке.

Відповідно до п. 56.1. ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня (п. 56.2 ст. 56 ПК України).

Відповідно до п. 56.10. ст. 56 ПК України рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

У позовній заяві позивач зазначає, що ДПС України у своєму рішенні від 08.11.2023 року не доводить правомірність оскаржуваних вимоги та рішення ГУ ДПС в Одеській області, не надавши належної оцінки аргументам позивача про неузгодженість податкових повідомлень рішень.

Суд зазначає, що цим доводам позивача вже надано судом оцінку, яка наведена вище, тому суд не вбачає повторного з`ясування цих обставин та доходить висновку, що ДПС України дійшла правильного висновку щодо дотримання Головним управлінням ДПС в Одеській області процедури видачі податкової вимоги та рішення про опис майна у заставу.

Тому, з урахуванням того, що позивач оскаржує рішення ДПС України лише з наведених підстав, суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є безпідставними та не належать задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідачі, заперечуючи проти позову довели, з посиланням на відповідні докази, правомірності своїх рішень, а тому позовні вимоги не належать задоволенню.

Щодо судового збору та витрат на правничу допомогу, то відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір поверненню та витрати на правничу допомогу розподілу, не підлягають.

У зв`язку з тим, що судові витрати пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в цій справі відсутні, жодні судові витрати не належать стягненню з позивача на користь відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (, місце знаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) та Державної податкової служби України (код ЄДРПОУ 04053, м. Київ, Львівська площа, 8) про визнання протиправними та скасування рішень,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.