Справа № 320/18780/23
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року м. Київ № 320/18780/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панової Г.В., розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України

(військова частина НОМЕР_2 ),

ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (далі по тексту - відповідач-1, в/ч НОМЕР_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - відповідач-2, Адміністрація Держприкордонслужби), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача 1-ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та відповідача 2 - Адміністрації Державної прикордонної служби України, яка полягає у відмові в нарахуванні та виплаті грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1 на заяву від 17.11.2022 про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та іншими законодавчими актами України та у відмові в надані повної інформації про розгляд цієї заяви;

- зобов`язати відповідача -1-ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати позивачу ОСОБА_1 згідно заяви від 17.11.2022 належні, але неотримані покійним сином ОСОБА_2 основні щомісячні, додаткові та одноразові видів виплати, передбачені п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558, іншими законодавчими актами України, про що письмово поінформувати позивача та суд;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача -1-ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) та Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_14, АДРЕСА_5), яка полягає у відмові в призначенні та виплаті позивачу ОСОБА_1 згідно заяви від 23.12.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у відмові у наданні повної інформації про розгляд цієї заяви;

- зобов`язати відповідача 1-ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити позивачу ОСОБА_1 згідно її заяви від 23.12.2022 одноразову грошову допомогу в розмірі 15 000 000,00 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень), передбачену п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на 04.06.2022), про що поінформувати позивача та суд.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є матір`ю загиблого при захисті Батьківщини ОСОБА_2 , який проходив військову службу за мобілізацією з 10.03.2022 у ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_6 ).

Позивач зауважила, що 05.06.2022 припинено контракт укладений з ОСОБА_2 , та виключено її сина зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю. У подальшому позивач звернулася до начальника в/ч НОМЕР_2 із заявою про нарахування та виплату належних, але не отриманих покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558, Крім того, позивач зауважила, що вона оформила та надіслала рекомендованим листом на адресу начальника в/ч НОМЕР_2 заяву про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Позивач наголосила, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) було допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду зазначених заяв ОСОБА_1 та прийняття по них рішення, відтак така бездіяльність порушує її права.

Разом з тим, позивач зауважила, що 21.03.2023 вона звернулася із скаргою на зазначену бездіяльність службових осіб відповідача-1 до Президента України та Голови Державної прикордонної служби України щодо затягування розгляду поданих нею заяв, однак відповідач-2 за результатами розгляду її звернення не надав відомостей про виплату позивачу грошового забезпечення покійного сина позивача ОСОБА_2 та про призначення або відмову у призначені одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000 гривень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні). Також суд запропонував відповідачам на протязі п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали подати до суду відзив на позовну заяву та докази на обґрунтування відзиву.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Приписами частини першої - другої статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено що, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач-1 - ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України своїм правом про надання письмового відзиву на адміністративний позов не скористався. При цьому, відповідачем-1 було подано до суду клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження. Разом з тим, у тексті зазначеного клопотання відповідачем-1 зазначено про те, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 23.12.2023, зареєстрованої №С-33 від 26.12.2022, містяться відомості про батька загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (відомості про місце проживання невідомі), який не є стороною у справі. Крім того, відповідач-1 зазначив, що на адресу військової частини НОМЕР_2 надійшов лист адвоката Новохацької Вікторії Володимирівни від 11.07.2022 зареєстрований №Н-19 від 11.07.2022 в інтересах ОСОБА_4 в якому зазначено, що ОСОБА_4 фактично перебувала у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 . З метою встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 подала заяву до суду щодо встановлення факту спільного проживання. Тому, рішення по даній справі також може вплинути на права ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та обов`язки військової частини НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України.

Частиною другою статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Суд зазначає, що сторонами по справі не було заявлено до суду клопотання про залучення зазначених вище осіб до участі у справі в якості третіх осіб. При цьому, суд виходячи зі змісту предмету спору не вбачає підстав для залучення до розгляду у даній справі третіх осіб - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Адміністрація Державної прикордонної служби України подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України в повному обсязі. Відповідач-2 зазначив, що відповідно до пункту 2 Інструкції особи, які відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (далі - отримувачі), звертаються до Адміністрації Державної прикордонної служби України або регіонального управління, або загону морської охорони, або органу охорони державного кордону, або органу забезпечення, або навчального закладу, або науково-дослідної установи Державної прикордонної служби України, або підрозділу спеціального призначення за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого органу Державної прикордонної служби України, на який наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України покладено функції з призначення та виплати ОГД (далі - органи Держприкордонслужби), із заявою, складеною в довільній формі.

Відповідач-2 наголосив, що загиблий майстер-сержант ОСОБА_2 проходив військову службу та перебував на всіх видах забезпечення у ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України, відтак грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, в якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату. Враховуючи зазначене, в Адміністрації Держприкордонслужби відсутній обов`язок щодо розгляду заяви про призначення та виплати ОСОБА_1 як члену сім`ї загиблого військовослужбовця одноразової грошової допомоги, визначеної постановою КМУ №168 та виплати грошового забезпечення загиблого ОСОБА_2 .

Крім того, відповідач-2 зазначив, що Адміністрацією Держприкордонслужби надано відповіді на звернення позивача, зокрема відповідь Адміністрації Держприкордонслужби від 19.04.2023 за №32/С-3758-7542 та від 28.04.2023 за №32/С-3758/1-8375, в якій заявнику надано відповіді на питання, які порушенні нею у зверненні.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2024 суд відмовив у задоволенні заяви Адміністрації Державної прикордонної служби України про розгляд справи в порядку загального позовного провадження та клопотання ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Крім того, судом встановлено, що на адресу суду надійшла заява представника позивача, в якій заявник просить суд розглянути питання про наявність в діях посадових осіб відповідача-1 -ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної податкової служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ознак зловживання процесуальними правами.

Обгрунтовуючи зазначену заяву представник позивача зазначив, що відповідач-1 в черговий раз звернувся із заявою про розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Крім того, станом на 21.08.2023 відповідачем-1, як і відповідачем-2 не виконано вимоги ухвали суду від 12.07.2023 про надання суду всіх матеріалів розгляду заяв позивача від 17.11.2022 та від 23.12.2023.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина друга ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Права та обов`язки учасників справи та сторін передбачені приписами статей 44, 47 КАС України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Відповідно до частини першої ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (пункт 9 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України) та статтею 45 Кодексу адміністративного судочинства України врегульоване питання щодо неприпустимості зловживання процесуальними правами.

Згідно з частиною другою ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

За частиною третьою ст. 45 Кодексу адміністративного судочинства України в разі якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Наведеними приписами Кодексу адміністративного судочинства України встановлено наслідки, які можуть бути застосовані судом у разі визнання зловживанням процесуальними правами дій вчинених учасником справи, зокрема та не виключно передбачених частиною другою 45 КАС України.

Верховний Суд неодноразово (зокрема, у постановах від 09.11.2021 у справі № 826/9751/14, від 12.07.2022 року у справі №640/16646/21, в ухвалі від 16.08.2022 у cправі № 908/2049/20) висловлював позицію про те, що під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ, необґрунтованого перевантаження роботи суду.

Слід враховувати, що наведений у частині другій статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер. При цьому, вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу. Суд зауважує, що ознакою зловживання процесуальними правами є вчинення дій, спрямованих на затягування розгляду справи, створення перешкод іншим учасникам процесу.

В контексті доводів заяви представника позивача слід зазначити, що повторне подання заяви про розгляд справи у порядку загального позовного провадження не може бути розцінено судом як зловживання процесуальними правами, оскільки не виходить за межі дійсного змісту процесуального права, передбаченого статтею 44 КАС України, та не вказує на зловживання відповідачем-1 своїми процесуальними правами.

Крім того, доводи заявника стосовно того, що відповідачем-1 та відповідачем-2 не виконано вимоги ухвали суду в частині надання до суду витребуваних доказів не вказують на зловживання процесуальними правами. Додатково, суд зазначає, що засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшли витребувані документи від відповідача-1.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника позивача про зловживання процесуальними правами.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до відомостей свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 , виданого Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 21.06.2022 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Як вбачається з відомостей повторного свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_8 , виданого 13.12.2022 Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24.02.2012 було укладено шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 про що складено відповідний актовий запис за № 104 від 24.02.2012. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_7 .

Згідно із відомостями повторного свідоцтва про смерть серія НОМЕР_9 , виданого Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 06.06.2022 складено відповідний актовий запис №1937. Місце смерті Донецька область Краматорський район місто Святогірськ.

Відповідно до відомостей витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України від 07.07.2022 № 129-ОС припинено контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю майстер-сержанта ОСОБА_2 , інспектора прикордонної служби 1 категорії - водія снайперського (контр снайперського) відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з 05 червня 2022 року.

Помер 04 червня 2022 року внаслідок «Інші уточнені травми із залученням декількох ділянок тіла. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій».

Поранення, яке призвело до смерті, так, пов`язане із захистом Батьківщини.

Вислуга років на 04 червня 2022 року становить: календарна: 06 років 09 місяців 03 дні; пільгова 01 рік 05 місяців 29 днів; всього: 08 років 03 місяці 02 дні.

Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 04 червня 2022 року.

17.11.2023 позивач звернулася до в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити не отримані покійним сином ОСОБА_2 основні та щомісячні додаткові та одноразові види грошового забезпечення а та інші виплати, передбачені п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558.

За результатами розгляду заяви позивача, ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) прийняв рішення про відмову у виплаті від 19.12.2022 № 32/2197-22.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що відповідач-1 зазначив про те, що в ході вивчення документів поданих додатками до заяви виявлено розбіжності які не дають можливості встановити підстави для виплати заявнику належних ОСОБА_2 видів грошового забезпечення визначених в підпункті 1 пункту 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року №558 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 року за №854/32306 (далі - Інструкція).

Так у додатку 2 до заяви заявник подала копію паспорта НОМЕР_10 виданого на ім`я ОСОБА_1 . У додатку 4 копію свідоцтва про народження Серія НОМЕР_7 де у графі мати зазначено ОСОБА_5 . У додатку 7 Ви додали копію свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_11 де у відповідній графі зазначено, що громадянка ОСОБА_5 після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище ОСОБА_7 .

Відповідно частини 1 підпункту 6 пункту 6 розділу V Інструкції, грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців - дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їхнього віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

З огляду на викладене, відповідач-1 зазначив, що виходячи з аналізу перевірених документів доданих до заяви неможливо встановити родинні зв`язки між заявником та ОСОБА_2 і зробити висновок щодо відсутності підстав для виплати всіх видів грошового забезпечення визначених в підпункті 1 пункту 6 розділу V Інструкції належних, але не отриманих до дня смерті ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, 09.01.2023 позивачем на адресу 10 мобільного прикордонного загону (в/ч НОМЕР_2 ) було направлено заяву як додаток до заяви від 17.11.2022, до якої було долучено копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 14.12.2022, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 від 13.12.2022, де була виправлена помилка в дівочому прізвищі позивача та листа Шевченківського ВДРАЦС у місті Києві від 13.12.2022 №228/21.10-63.

При цьому, відповідно до відомостей зазначеного листа Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за результатами розгляду справи №47-22.3-118 від 26.11.2022 року, повідомив про внесення змін до актового запису про шлюб № 104 від 24.02.2012 року, складеного відділом щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , а саме: змінено дошлюбне прізвище нареченої з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » та підтверджено відповідність відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відомостям паперового носія актового запису про шлюб вищевказаних осіб.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) листом від 26.01.2023 № 11/213-23 повідомив позивача про те, що відповідно до підпункту 6 глави 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС від 25.01.2018 №558, грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їхнього віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей. Для визначення частки належної заявнику просять представити до заяви Витяг з особової справи про склад сім`ї, завірений встановленим порядком.

09.02.2023 ОСОБА_1 в додаток до її заяви від 17.11.2022 було направлено на адресу відповідача-1 завірену копію листа від 06.12.2022 № 7494 з додатком, яка надійшла на адвокатський запит з ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо сімейного стану покійного сина ОСОБА_3 . При цьому, заявник просила відповідь про результати розгляду її заяви надіслати на поштову адресу адвоката ОСОБА_10 , вул. Загородня, 15, офіс 102, м. Київ, 03150 або нарочно.

Крім того, судом встановлено, що 23.12.2023 ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 .

Листом від 31.12.2022 32/С-33-32 ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) повідомив позивача, що її заява про виплату одноразової грошової допомоги, передбачену законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про Державну прикордонну службу» та постановою Кабінете Міністрів України від 28.05.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», розглянуто. Наданий пакет документів оформлений неналежним чином, а саме додаток 9 «Витяг з особової справи про склад сім`ї» наданий до заяви, незавірений підписом заявника.

У подальшому, 23.02.2023 адвокат направив адвокатський запит на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) щодо отримання інформації про розгляд заяв позивача від 17.11.2022 про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних і щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених пунктом 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС від 25.01.2018 №558 та від 23.12.2022 щодо нарахування і виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 28.02.20122 № 168.

У відповідь на зазначений адвокатський запит, ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) надіслав лист від 02.03.2023 № 14/605-23-Вих, в якому зазначено про те, що на дані запити були надані в передбачений законом термін, вмотивовані відповіді та надіслані за вказаною адресою для листування.

Крім того, листом ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України від 16.03.2023 №14/740-23-Вих повідомлено ОСОБА_1 про те, що 13.02.2023 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) надійшов лист (Вих. б/н від 09.02.2023 за вх № С-6 від 13.02.2023 року) від ОСОБА_1 , з якого вбачається, що заявниця просить надати повторну правову оцінку попереднього звернення, а саме заяви від 17.01.2023. Відповідач-1 зауважив, що на даний запит була надана, в передбачений законом термін вмотивована відповідь та надіслано рекомендованою кореспонденцією на адресу листування.

21.03.2023 ОСОБА_1 позивач звернулася із скаргою на бездіяльність службових осіб відповідача-1 до Президента України, Голови Державної прикордонної служби України та Директора Державного бюро розслідувань, в частині можливих неправомірних дій службових осіб відповідача-1, які можуть містити ознаки кримінальних правопорушень.

Згідно листа від 24.03.2023 № 22/026268-10К Департаменту з питань звернень громадян Офісу Президента, заяву позивача від 21.03.2023 надіслано за належністю до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Листом від 19.04.2023 № 32-С-3758-7542 Адміністрація Державної прикордонної служби України поінформувало позивача про продовження терміну розгляду заяви згідно закону України «Про звернення громадян» від 21.03.2023 до 45 діб.

Листом від 28.04.2023 № 32-С-3758/1-8375 Адміністрація Державної прикордонної служби України поінформувала позивача про право на отримання виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», а також те, що станом на 27.04.2023, такі виплати нікому не здійснювалися.

Не погоджуючись із бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України, яка полягає у ненаданні повної відповіді про прийняте рішення за заявою від 17.11.2022 щодо нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу, неотриманого її покійним сином ОСОБА_12 як мамі загиблого військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 , основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та у не виплаті неотриманого її сином грошового забезпечення; у ненаданні повної відповіді щодо розгляду заяви позивача від 23.12.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернулася до суду з даним позовом.

Крім того, на думку позивача, Адміністрація Державної прикордонної служби України як центральний орган у сфері охорони державного кордону, у відомчому підпорядкуванні якого перебуває відповідач-1, фактично проігнорував звернення позивача від 21.03.2023 про можливі порушення законодавства зі сторони відповідача-1 при розгляді заяв від 17.11.2022 та 23.12.2023.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» його дія поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.

Відповідно до частини другої- четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів У країни.

Абзацом третім частини шостої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифна розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розмір надбавки за вислугу років.

Відповідно до п. 2 зазначеної постанови установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п. 1 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "єПідтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Указом Президента України від 29.12.20009 № 1115/2009 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби в Державній прикордонній службі України (далі - Держприкордонслужба) у мирний час та особливості проходження військової служби в ній в особливий період.

Це Положення застосовується також до відносин, що виникають у зв`язку з проходженням в органах Держприкордонслужби кадрової військової служби особами офіцерського складу до їх переходу в установленому порядку на військову службу за контрактом або звільнення з військової служби.

Пунктом 7, 11 зазначеного Положення обумовлено, що закінченням проходження громадянином військової служби вважається день, зазначений у наказі про виключення військовослужбовця зі списків особового складу Адміністрації Держприкордонслужби чи її розвідувального органу, регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, загонів Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ або органів (підрозділів) забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби) у зв`язку з його звільненням з військової служби в запас або у відставку, загибеллю (смертю), визнанням судом безвісно відсутнім або оголошенням померлим.

Проходження військової служби військовослужбовцем відображається в його особовій справі, яка ведеться у порядку та за формою, встановленими наказом Міністерства внутрішніх справ України.

До особової справи з дотриманням вимог законодавства вносяться відомості про військовослужбовця та членів його сім`ї, інші пов`язані з проходженням військової служби необхідні відомості.

Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.

У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець.

Згідно із пунктом 2,3 Розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої Наказом МВС України №588 від 25.06.2018р. (зареєстрований в Міністерстві юстиції 23.07.2018р. за № 854/32306 (далі по тексту- Інструкція № 588) визначено, що у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Місячне грошове забезпечення - грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.

Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.

Пунктами 5, 7 розділу І Інструкції № 588 унормовано, що розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний місяць, а за декілька днів, визначається, ураховуючи кількість календарних днів у цьому місяці.

Грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачено йому або виплачено в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Приписами пункту 1, 9 глави 6 Розділу ІV Інструкції № 588 обумовлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (далі - матеріальна допомога) в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги щороку встановлюється Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення.

У разі смерті військовослужбовця сума матеріальної допомоги (якщо матеріальна допомога не надавалась військовослужбовцю в рік його смерті) виплачується сім`ї померлого, а у разі її відсутності - його батькам та утриманцям на підставі їх звернення та наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

Згідно із п.1 глави 6 Розділу V Інструкції № 588 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер) передаються членам сім`ї померлого, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі).

Відповідно до п.3, 4 глави 6 Розділу V Інструкції № 588 виплата грошового забезпечення здійснюється із дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я начальника (командира) органу Держприкордонслужби.

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я, по батькові і реєстрацію місця проживання; довідка про реєстрацію місця проживання членів сім`ї (за відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (за наявності); копії свідоцтв про народження дітей (за наявності); копія свідоцтва про народження військовослужбовця - для виплати грошового забезпечення батькам; рішення районної, районної у місті Києві держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної в місті, сільської, селищної рад або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючий орган і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби розглядає подані документи протягом 15 днів та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби приймає рішення про відмову у виплаті в разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 6 цієї глави; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цієї глави; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим, сьомим пункту 5 цієї глави; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення органу Держприкордонслужби, місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до начальника (командира) органу Держприкордонслужби повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено в судовому порядку.

Пунктом 6 глави 6 розділу V Інструкції унормовано, що грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців:

дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їхнього віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі письмової відмови однієї з осіб від отримання грошового забезпечення її частка рівномірно розподіляється між іншими особами, які мають право на його одержання.

Заява про відмову від отримання грошового забезпечення має бути нотаріально засвідчена в установленому законодавством порядку.

Як встановлено судом, начальником 10 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) було прийнято рішення про відмову у виплаті від 19.12.2022 № 32/2197-22, яке мотивовано тим, що в ході вивчення документів поданих додатками до заяви виявлено розбіжності які не дають можливості встановити підстави для виплати заявнику належних ОСОБА_2 видів грошового забезпечення визначених в підпункті 1 пункту 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року №558.

Суд зауважує, що у подальшому позивачем було надано до уповноваженого органу - ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) заяву як додаток до заяви від 17.11.2022, до якої було долучено копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9 від 14.12.2022, свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 від 13.12.2022, де була виправлена помилка в дівочому прізвищі позивача та листа Шевченківського ВДРАЦС у місті Києві від 13.12.2022 №228/21.10-63 та завірену копію листа від 06.12.2022 № 7494 з додатком, яка надійшла на адвокатський запит з ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо сімейного стану покійного сина ОСОБА_3 .

При цьому, у листі ІНФОРМАЦІЯ_7 від 06.12.2022 № 7494 зазначено відомості про те, що в особовій справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено такі відомості: мати - ОСОБА_11 , 1977 р.н.; вітчим - ОСОБА_6 , 1962 р.н. З батьком, ОСОБА_3 родинні зв`язки ОСОБА_2 не підтримував.

Місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Військовий квиток НОМЕР_12 , виданий Черкаським ОМВК 10.10.2014, ОСОБА_2 отримав на руки 22.10.2020 року.

Свідоцтво про смерть загиблого, документ, що свідчить про причини та обставини поранення/контузії, травми або каліцтва, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного оп`яніння або наявності навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, відсутні.

При цьому, суд зауважує, що відповідачем-1 не надано до суду доказів на підтвердження розгляду зазначених документів поданих ОСОБА_1 до заяви про виплату належних, але неотриманих покійним сином ОСОБА_2 , основних щомісячних і додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п.6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року №558.

Разом з тим, згідно із журналом 147 інвентарного обліку письмових зброшурованих матеріалів військової частини НОМЕР_2 на адресу ОСОБА_1 було направлено документи за вих. № 32/2197 та 32/С-33-32. Зокрема за вказаними номерами 10 мобільним прикордонним загоном Державної прикордонної служби України було прийнято Рішення про відмову у виплаті ОСОБА_1 від 19.12.2022 № 32/2197-22 та повідомлення від 31.12.2022 32/С-33-32 про розгляд заяви про виплату одноразової грошової допомоги, передбачену Законами України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про Державну прикордонну службу» та постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Відтак, суд зазначає, що за результатами розгляду заяви позивача від 17.11.2022 про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та іншими законодавчими актами України ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (в/ч НОМЕР_2 ) прийняв рішення про відмову у виплаті від 19.12.2022 № 32/2197-22, яке як вбачається з матеріалів справи було надіслано на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом 289 на адресу Київська область Білоцерківський район, що підтверджується реєстром відправлень № 55 від 22.12.2022 в/ч НОМЕР_2 , відтак відсутні підстави для визнання протиправною відмови ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) та ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у відмові в надані повної інформації про розгляд заяви позивача від 17.11.2022 про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558.

Разом з тим, суд зазначає, що пункт 4 глави 6 Розділу V Інструкції № 588 містить імперативні норми щодо того, що прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до начальника (командира) органу Держприкордонслужби повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Водночас, у даному випадку ОСОБА_1 скористалася своїм правом на звернення повторно до начальника (командира) органу Держприкордонслужби після усунення причин, що стали підставою для відмови із заявою про виплату належних, але неотриманих покійним сином ОСОБА_2 , основних щомісячних і додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п.6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України затвердженої наказом міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 року № 558, однак відповідачем-1 не було прийнято рішення за результатами розгляду таких документів ОСОБА_1 як і не було повідомлено позивача про розгляд таких звернень.

При цьому, суд зазначає, що вимоги позивача стосовно визнання протиправною бездіяльності відповідача-1 та відповідача -2, яка полягає у відмові в нарахуванні та виплаті грошового забезпечення позивачу ОСОБА_1 на заяву від 17.11.2022 про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та іншими законодавчими актами України не підлягає задоволенню, позаяк позивачем не правильно обрано спосіб захисту порушеного права. Так, суд зазначає, що бездіяльність - це пасивна поведінка суб`єкта, зокрема не вчинення певних активних дій чи не прийняття рішення, які визначені у повноваженнях суб`єкта. При цьому, дії - це активна поведінка суб`єкта, тобто прийняття конкретного рішення чи відмова у прийнятті рішення.

Відтак, заявлення позивачем вимог щодо визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у відмові є взаємовиключними вимогами, оскільки бездіяльність це пасивна поведінка що полягає у неприйнятті рішення, а відмова - це активна дія суб`єкта щодо відмови у задоволенні прохання. При цьому, судом було встановлено, що відповідачем-1 було розглянуто заяву позивача від 17.11.2022 та прийнято рішення про відмову у виплаті від 19.12.2022 № 32/2197-22, яке як вбачається з матеріалів справи було надіслано на адресу ОСОБА_1 .

У свою чергу, як зазначалося судом пунктом 4 глави 6 розділу V Інструкції № 588 обумовлено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби розглядає подані документи протягом 15 днів та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

Водночас, Адміністрація Державної прикордонної служби України не є уповноваженим органом щодо розгляду заяви про виплату грошового забезпечення згідно із приписами зазначеної Інструкції. Відтак, суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення вимог щодо вказаного органу у цій частині позову.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.11.2022 (із доданими документами згідно заяв від 09.01.2023, від 09.02.2023) про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та іншими законодавчими актами України.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати позивачу ОСОБА_1 згідно заяви від 17.11.2022 належні, але неотримані покійним сином ОСОБА_2 основні щомісячні, додаткові та одноразові видів виплати, передбачені п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558, іншими законодавчими актами України, про що письмово поінформувати позивача, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач після прийняття рішення про відмову у виплаті від 19.12.2022 №32/2197-22 було подано до відповідача-1 заяву із доданими документами від 09.01.2023 та заяву із доданими документами від 09.02.2023, однак відповідачем-1 не було прийнято відповідного рішення за результатами розгляду таких документів за заявою позивача від 17.11.2022 (із доданими документами згідно заяв від 09.01.2023, від 09.02.2023).

Одночасно суд зауважує, що законодавчо закріпленою нормою пункту п.4 глави 6 Розділу V Інструкції № 588 обумовлено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби розглядає подані документи протягом 15 днів та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Начальник (командир) органу Держприкордонслужби приймає рішення про відмову у виплаті в разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 6 цієї глави; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 цієї глави; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим, сьомим пункту 5 цієї глави; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення органу Держприкордонслужби, місця служби або дезертирування.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Так, згідно з Рекомендацією №R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у даному випадку у суб`єкта владних повноважень наявне законодавчо закріплене право адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту є втручанням у дискреційні повноваження, відтак з метою належного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з метою належного захисту порушеного права позивача слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2022 (із доданими документами згідно заяв від 09.01.2023, від 09.02.2023) про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та іншими законодавчими актами України та прийняти відповідне рішення у порядку визначеному законодавством.

Разом з тим, у задоволенні вимог позивача про зобов`язання відповідача 1 - ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати та виплати позивачу ОСОБА_1 згідно заяви від 17.11.2022 належні, але неотримані покійним сином ОСОБА_2 основні щомісячні, додаткові та одноразові видів виплати, передбачені п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558, іншими законодавчими актами України, про що письмово поінформувати позивача та суд слід відмовити, оскільки зазначене є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних поноважень з урахуванням того, що такий не розглянув заяви від 09.01.2023, від 09.02.2023 із доданими документами.

Щодо позовних вимог в частині виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 15 000 000,00 грн (п`ятнадцять мільйонів гривень), передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (в редакції станом на 04.06.2022), суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон №2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 цього Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов язків військової служби або внаслідок захворювання, пов язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно зі ч. 1 ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Частинами 1, 8, 9 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.6 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктом 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у п. 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у п. 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Відповідно до п. 5 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть);

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).

Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно зі п. 10 Порядку № 975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання. У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.

Відповідно до п. 12 та 13 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

Відповідно до п. 14,15 Порядку № 975 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи (члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.

Згідно з п.1 Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затвердженої Наказом МВС України від 22.06.2022 № 383, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 05 липня 2022 р. за № 741/38077, призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Відповідно до п. 2 Інструкції, особи, які відповідно до ст. 16-1-Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мають право на отримання одноразової грошової допомоги (далі - отримувачі), звертаються до Адміністрації Державної прикордонної служби України або регіонального управління, або загону морської охорони, або органу охорони державного кордону, або органу забезпечення, або навчального закладу, або науково-дослідної установи Державної прикордонної служби України, або підрозділу спеціального призначення за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця або іншого органу Державної прикордонної служби України, на який наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України покладено функції з призначення та виплати (далі - органи Держприкордонслужби), із заявою, складеною в довільній формі.

Пунктом 3 Інструкції передбачено, що особа, яка звернулася до органу Держприкордонслужби щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД), подає такі документи:

1) заяву (кожного члена сім`ї (повнолітнього), батьків та утриманців загиблого (померлого), у разі наявності малолітніх, неповнолітніх дітей - іншого з батьків, опікунів чи піклувальників). У разі якщо особа, яка має право на отриманням ОГД та відмовляється від її отримання, надається нотаріально посвідчена в установленому законодавством України порядку заява про відмову від отримання ОГД;

2) копії: документа, що посвідчує особу, передбаченого частиною першою статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус»; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (крім фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків відповідно до закону); свідоцтва про смерть військовослужбовця; постанови військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку загибелі або отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва), що спричинило смерть військовослужбовця; документа, що підтверджує сімейні (родинні) зв`язки із загиблим (померлим) військовослужбовцем: для дружини/чоловіка - свідоцтва про шлюб; для дитини - свідоцтва про народження дитини; для батьків - свідоцтва про народження військовослужбовця, який загинув (помер); для опікунів чи піклувальників над дітьми військовослужбовця, який загинув (помер), - рішення місцевої державної адміністрації, виконавчого органу місцевої ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування; документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, зокрема про те, що загибель (смерть) не пов`язана із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

3) витяги: з наказу керівника органу Держприкордонслужби про виключення військовослужбовця із списків особового складу; з особової справи про склад сім`ї.

Пунктами 5-11 Інструкції унормовано, що для вирішення питання щодо можливості призначення та виплати ОГД в органах Держприкордонслужби утворюється комісія з питань виплати ОГД. Склад комісії затверджується керівником органу Держприкордонслужби. Комісію очолює один із заступників керівника органу Держприкордонслужби. До складу комісії включаються представники штабу (за наявності в штаті органу), підрозділів фінансово-економічного, юридичного, кадрового, медичного, запобігання та виявлення корупції та з охорони праці.

Розгляд документів про призначення ОГД в органах Держприкордонслужби здійснюється комісією в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими пунктом 3 цієї Інструкції. У виняткових випадках (наприклад, відсутність доступу до державних реєстрів, ведення бойових дій в районах де дислокуються органи Держприкордонслужби) строк розгляду може бути продовжений, про що письмово у цей же строк повідомляється отримувач.

За результатами розгляду поданих заявником документів комісія приймає рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, який затверджується керівником відповідного органу Держприкордонслужби.

У разі якщо документи подано не в повному обсязі чи не за належністю, або потребують уточнення, комісія приймає рішення про повернення документів на доопрацювання.

У разі прийняття комісією рішення про призначення ОГД керівник органу Держприкордонслужби видає наказ про виплату такої допомоги.

ОГД виплачується шляхом перерахування коштів на рахунок в установі банку, зазначений отримувачем у заяві.

Виплата ОГД здійснюється в порядку черговості відповідно до дати подання документів.

Після проведення виплати ОГД витяг з наказу керівника органу Держприкордонслужби про виплату, завірений у встановленому законодавством України порядку, надсилається до Адміністрації Державної прикордонної служби України.

Як було встановлено судом в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 є матір`ю загиблого військовослужбовця - інспектора прикордонної служби 1 категорії - водія снайперського (контр снайперського) відділення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » - ОСОБА_2 . Таким чином, ОСОБА_1 є членом сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 у розумінні вимог Сімейного кодексу України та має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок його загибелі під час виконання обов`язків військової служби.

При цьому, всупереч приписам пункту 4 Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затвердженої Наказом МВС України від 22.06.2022 № 383, якими обумовлено, що за результатами розгляду поданих заявником документів комісія приймає рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, який затверджується керівником відповідного органу Держприкордонслужби, відповідачами не надано до суду доказів на підтвердження розгляду заяви позивача від 23.12.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та прийняття рішення у формі висновку про призначення ОГД або про відмову в її призначенні.

Крім того, відповідачем-1 не надано до суду доказів прийняття рішення про повернення документів на доопрацювання, а лист ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) від 31.12.2022 32/С-3-32 адресований ОСОБА_1 із відомостями про те, що наданий пакет документів оформлений неналежним чином, а саме додаток 9 «Витяг з особової справи про склад сім`ї» наданий до заяви незавірений підписом заявника не містить обґрунтування щодо повернення документів на доопрацювання. Разом з тим, зазначений лист не містить в собі законодавчо обумовленої підстави для повернення заяви на доопрацювання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) оформлюючи лист від 31.12.2022 32/С-3-32 діяв поза межами повноважень та у не спосіб, що визначений законами України, а тому, у зв`язку з прийняттям такого листа, суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем-1 допущено протиправну бездіяльність щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.12.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у наданні повної інформації про розгляд цієї заяви.

При цьому, суд зазначає, що вимоги позивача - визнати протиправною бездіяльність відповідача 1-ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) та Адміністрації Державної прикордонної служби України (код ЄДРПОУ НОМЕР_14, АДРЕСА_5), яка полягає у відмові в призначенні та виплаті позивачу ОСОБА_1 згідно заяви від 23.12.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у відмові у наданні повної інформації про розгляд цієї заяви не підлягають задоволенню, оскільки заявлення позивачем вимог щодо визнання протиправною бездіяльності, яка полягає у відмові є взаємовиключними вимогами, оскільки бездіяльність це пасивна поведінка що полягає у неприйнятті рішення, а відмова - це активна дія суб`єкта щодо відмови у задоволенні прохання.

Разом з тим, як зазначалося судом пунктом 6 Інструкції з призначення і виплати в Державній прикордонній службі України одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затвердженої Наказом МВС України від 22.06.2022 № 383 унормовано, що розгляд документів про призначення ОГД в органах Держприкордонслужби здійснюється комісією в 10-денний строк з дня реєстрації заяви разом із документами передбаченими пунктом 3 цієї Інструкції. У виняткових випадках (наприклад, відсутність доступу до державних реєстрів, ведення бойових дій в районах де дислокуються органи Держприкордонслужби) строк розгляду може бути продовжений, про що письмово у цей же строк повідомляється отримувач.

Згідно з підпунктом 32 п. 5 розділу II Положення про орган охорони державного кордону Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.11.2018 № 971, орган охорони державного кордону відповідно до покладених на нього завдань забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей.

Відповідно до підпункту 1 п. 6 цього Положення начальник органу охорони державного кордону в межах повноважень визначає порядок виконання завдань, видає накази організаційно-розпорядчого характеру та розпорядження.

Згідно з п. 1 Положення про Адміністрацію Державної прикордонної служби України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 № 533 (далі - Положення), Адміністрація Державної прикордонної служби України (Адміністрація Держприкордонслужби) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до п. 2 Положення Адміністрація Держприкордонслужби у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Згідно з підпунктами 30 та 33 п. 4. Положення Адміністрація Держприкордонслужби відповідно до покладених на неї завдань забезпечує відповідно до законодавства правовий і соціальний захист військовослужбовців, працівників Держприкордонслужби та членів їх сімей; здійснює розгляд звернень громадян з питань, пов`язаних з діяльністю Держприкордонслужби, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери її управління.

Відповідно до п. 7 Положення, Адміністрація Держприкордонслужби здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи - регіональні управління, органи охорони державного кордону, загони морської охорони і розвідувальний орган Адміністрації Держприкордонслужби.

Відповідно до п. 9 та 10 Положення, Адміністрація Держприкордонслужби в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів МВС видає директиви, накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання.

Водночас, Адміністрація Державної прикордонної служби України не є уповноваженим органом щодо розгляду заяви про виплату ОГД згідно із приписами зазначеної Інструкції. Відтак, суд зазначає, що відсутні підстави для задоволення вимог щодо вказаного органу у цій частині позову.

Частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, з метою належного захисту прав позивача слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.12.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у наданні повної інформації про розгляд цієї заяви.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави вважати, що єдиними умовами виплати одноразової грошової допомоги на момент смерті військовослужбовця є належність до певної категорії осіб, передбачених пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України №168, та загибель в період дії воєнного стану. Дані факти судом встановлені під час розгляду адміністративної справи та підтверджуються належними і допустимими доказами і не заперечуються сторонами по справі.

Суд звертає увагу, що Порядок № 975 визначає саме механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, у той час як право на призначення такої допомоги під час дії воєнного стану було встановлено Постановою КМУ №168.

Проаналізувавши наведені норми законодавства, дослідивши усі зазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач-1 безпідставно не прийняв рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача у цій частині позову.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з метою належного захисту прав позивача слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 згідно її заяви від 23.12.2022 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Разом з тим, відсутні підстави для зобов`язання відповідача-1 призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі 15 000 000, 00 грн., оскільки в межах даного спору не встановлено наявності предмету спору в частині суми виплати, а встановлено спір щодо наявності підстав для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У даному випадку, з урахуванням вищенаведеного, відповідач-1 як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність своїх дій при розгляді заяв позивача про призначення та виплату ОГД та належних виплат грошового забезпечення її сину.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приписами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України унормовано, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 2147,20 грн, що підтверджується відомостями квитанцій наявних в матеріалах справи. Відтак, враховуючи часткове задоволення позову, а також ту обставину, що вимоги позивача носять немайновий характер та ту обставину, що не надається за можливе визначити розмір задоволених вимог пропорційно до розміру судового збору, суд дійшов висновку, що сума судового збору в розмірі 2147,20 грн. підлягає стягненню з відповідача-1, яким допущено протиправну бездіяльність на користь позивача.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд встановити судовий контроль за виконанням судового рішення.

Відповідно до приписів частини першої статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Суд зауважує, що вказане є правом суду, а не обов`язком, при цьому позивачем не наведено у позову обґрунтованих доводів щодо необхідності встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. Разом з тим, з наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідач-1 ухилятиметься від виконання судового рішення, відтак у задоволенні заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду слід відмовити.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у неприйнятті рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.11.2022 (із доданими документами згідно заяв від 09.01.2023, від 09.02.2023) про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та іншими законодавчими актами України

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.11.2022 (із доданими документами згідно заяв від 09.01.2023, від 09.02.2023) про нарахування та виплату належних, але неотриманих її покійним сином ОСОБА_2 основних щомісячних, додаткових та одноразових видів виплат, передбачених п. 6 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 та іншими законодавчими актами України та прийняти відповідне рішення у порядку визначеному законодавством.

4. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) щодо належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.12.2022 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та у наданні повної інформації про розгляд цієї заяви.

5. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 згідно її заяви від 23.12.2022 одноразової грошової допомоги, передбаченої п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

6. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_13 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 2147 грн (дві тисячі сто сорок сім) 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_9 Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.