Справа № 280/304/23
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 травня 2024 року

м. Київ

справа №280/304/23

адміністративне провадження № К/990/13618/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року

та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі №280/304/23 за позовом Запорізького міського центру зайнятості до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Запорізький міський центр зайнятості звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області щодо повернення Запорізькому міському центру зайнятості наказу Господарського суду Запорізької області 07 грудня 2021 року про примусове стягнення у справі № 908/1030/21, поданого на виконання заявою від 03 серпня 2022 року № 1267/07-06;

- зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області прийняти до виконання наказ Господарського суду Запорізької області від 07 грудня 2021 року про примусове стягнення у справі № 908/1030/21 про примусове стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького міського центру зайнятості 20 901,54 грн виплаченої допомоги по безробіттю та 2 270,00 грн. судового збору.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області щодо повернення Запорізькому міському центру зайнятості наказу Господарського суду Запорізької області 07 грудня 2021 року про примусове виконання судового рішення у справі № 908/1030/21, поданого на виконання заяви від 03 серпня 2022 року № 1267/07-06, без виконання. Зобов`язано Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області прийняти до виконання наказ Господарського суду Запорізької області від 07 грудня 2021 року про примусове виконання судового рішення у справі № 908/1030/21 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь Запорізького міського центру зайнятості 20 901,54 грн виплаченої допомоги по безробіттю та 2 270,00 грн. судового збору

Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

Ухвалами Верховного Суду від 23 січня 2024 року та від 07 березня 2024 року касаційні скарги Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повернуто скаржнику.

09 квітня 2024 року касаційна скарга Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області повторно надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2024 року касаційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області залишено без руху з наданням заявнику касаційної скарги строку у 10 днів для усунення недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції:

- касаційної скарги в новій редакції із зазначенням підстав (підстави), на яких подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 КАС України підстави (підстав) (пункт 4 частини другої статті 330 КАС України), з належним її обґрунтуванням;

- обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів на обґрунтування вказаної заяви.

06 травня 2024 року Головне управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області подало заяву про поновлення строку на касаційне оскарження на виконання вимог ухвали від 29 квітня 2024 року з додатками, а також уточнену касаційну скаргу.

Так в обґрунтування заяви про поновлення процесуального строку скаржник зазначає, що постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року надійшла на електронну адресу заявника 06 грудня 2023 року, про що свідчить відповідна відмітка на документі. Не погоджуючись із вказаною постановою, відповідач звернувся до Верховного Суду 25 грудня 2023 року, тобто у межах строку, передбаченого на касаційне оскарження. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 23 січня 2024 року, яку отримано скаржником 24 січня 2024 року, подану касаційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з необхідністю зазначення касаційній скарзі підстав для її подання. Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 23 січня 2024 року, у межах 30-денного строку від дати отримання вказаної ухвали, скаржником вдруге направлено касаційну скаргу до Верховного Суду.

07 березня 2024 року ухвалою Верховного Суду повернуто касаційну скаргу як таку, що не містила підстав касаційного оскарження судового рішення у цій справі. 05 квітня 2024 року, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в ухвалі від 07 березня 2024 року, скаржник у межах 30-денного строку від дати отримання вказаної ухвали, знову звернувся до суду із касаційною скаргою.

При цьому зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 введено в Україні воєнний стан.

Водночас вказує, що Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області розташовано у місті Запоріжжя Запорізької області, яке є прифронтовим містом і постійно перебуває під обстрілами російської федерації.

Перевіривши заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, Суд вважає за необхідне зазначити.

Відповідно до пункту 6 частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, учасники справи, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк та у передбаченому процесуальним законом порядку. КАС України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Як вбачається із матеріалів касаційного провадження, суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову 27 листопада 2023 року, а повторну касаційну скаргу у цій справі подано до суду поштою лише 05 квітня 2024 року.

Слід зазначити, що посилання відповідача на введення воєнного стану на території України не може бути поважною причиною для поновлення строку на подання касаційної скарги без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу відповідача, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання касаційної скарги.

Введення воєнного стану, безумовно, є поважною причиною пропуску процесуального строку, оскільки впливає на життєдіяльність в державі в цілому. Але між пропуском процесуального строку і введенням воєнного стану повинен бути безпосередній, прямий, причинний зв`язок. При вирішенні питання про поновлення процесуального строку судом не може не враховуватися, зокрема, коли збіг процесуальний строк, яким чином запроваджені обмеження перешкоджали своєчасно звернутися з касаційною скаргою.

При цьому, із заяви скаржника не вбачалось, що неможливість подання скарги у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з введенням воєнного стану, а також не надано будь-яких доказів в підтвердження зазначеного.

Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що Указ Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 стосується введення воєнного стану в Україні, будь-яких змін щодо строків розгляду справ, інших процесуальних строків вказаний указ не містить, зміни в частині процесуальних строків до КАС України не вносились.

Отже, за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Крім того, колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

Також Європейський Суд з прав людини в рішенні у справі "Перес де Рада Каванілес проти Іспанії" зазначає, що право на доступ до суду, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні.

У цій справі у скаржника було достатньо часу для приведення своєї касаційної скарги у відповідність із вимогами КАС України.

Сукупність цих обставин свідчить про допущення Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області необґрунтованих зволікань щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України. Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

За таких обставин, суд касаційної інстанції зазначає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, а відтак зазначені скаржником причини пропуску строку касаційного оскарження є неповажними.

Крім того, Суд також наголошує, що введення на території країни воєнного стану не є підставою для ігнорування посадовими особами державних органів положень Кодексу адміністративного судочинства України щодо дотримання строків звернення до суду, а організація роботи є суб`єктивним чинником та не є законодавчою підставою для недотримання встановленої законом процедури звернення до суду.

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання касаційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.

Скаржник, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання касаційної скарги.

Отже, відповідач не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження. У зв`язку з цим, зазначена причина пропуску строку не може бути визнана поважною.

Слід зазначити, що право на касаційний перегляд судових рішень кореспондується з обов`язком дотримуватися процесуального законодавства щодо порядку, строків і умов реалізації цього права. Такі процесуальні обов`язки для всіх учасників судового процесу є однаковими, що забезпечує принцип рівності сторін.

Разом з тим, в ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху скаржнику роз`яснено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк в частині ненадання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження чи визнання наведених підстав неповажними є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження.

Ураховуючи зазначене, зважаючи на те, що з моменту прийняття оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції до моменту подання касаційної скарги пройшло більше 4 місяців, у зв`язку із поданням необґрунтованого клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, та у силу положень пункту 4 частини 1 статті 333 КАС України, суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

З огляду на викладене, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 333, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі №280/304/23.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі №280/304/23 за позовом Запорізького міського центру зайнятості до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді М. В. Білак

О. А. Губська