Справа № 345/1701/23
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року № 345/1701/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича, начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій протиправними,

в с т а н о в и в:

До Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області звернулося АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича, начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича, третя особа: ОСОБА_1 , в якому просить:

визнати неправомірними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна С.В. та начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимова І.С. в частині складання та затвердження розпорядження № 71414972 від 04.04.2023 в межах виконавчого провадження № 71414972, приєднаного до зведеного виконавчого провадження № 56010919 при примусовому виконанні виконавчого листа № 345/3027/18, виданого 20.01.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області;

визнати недійсним розпорядження № 71414972 від 04.04.2023 в межах виконавчого провадження № 71414972, приєднаного до зведеного виконавчого провадження № 56010919 при примусовому виконанні виконавчого листа № 345/3027/18, виданого 20.01.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області;

скасувати розпорядження №71414972 від 04.04.2023 в межах виконавчого провадження № 71414972, приєднаного до зведеного виконавчого провадження № 56010919 при примусовому виконанні виконавчого листа № 345/3027/18, виданого 20.01.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 відмовлено у задоволенні скарги АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04.12.2023 апеляційну скаргу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково. Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18.09.2023 скасовано.

Закрито провадження у справі за скаргою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіна Сергія Володимировича, начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича, третя особа: ОСОБА_1 .

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07.12.2023 справу передано за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 грудня 2020 Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальних збитків, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 грудня 2022 рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області скасовано, апеляційна скарга задоволена частково, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 29 935 927,00грн. завданих збитків та 19699,00 грн. судового збору.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним Сергієм Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 345/3027/18, виданого 20.01.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 29.03.2023, винесені постанови: про відкриття виконавчого провадження № 71414972; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 71414972; про стягнення виконавчого збору №71414972; про приєднання виконавчого провадження, яким приєднано виконавче провадження № 71414972 до зведеного виконавчого провадження № 56010919, яке веде ВПВР ДДВС МЮУ.

Посадовими особами органу державної виконавчої служби 29.03.2023 складена платіжна інструкція № 29/20/1, про перерахування з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів в загальному розмірі 32951484,46 грн. на рахунок Міністерства юстиції України.

Позивач вважає, що після відкриття провадження, розпочинаючи виконання рішення, державний виконавець повинен спочатку прийняти постанову про звернення стягнення на майно боржника, а потім вчиняти дії щодо безпосереднього стягнення коштів з боржника, перерахування їх стягувачу, утримання виконавчого збору та витрат на виконавче провадження. Також стверджує, що дії по складанню та затвердженню розпорядження №71414972 від 04.04.2023 про розподіл коштів стягнутих з АТ КБ «ПриватБанк» без прийняття постанови про звернення стягнення на майно боржника є передчасним та суперечать вимогам п. 7 розділу VIII Інструкції та абзацу другому частини першої статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження».

Позивач під час ознайомлення з розпорядженням № 71414972 від 04.04.2023 встановив, що згідно розпорядження здійснюється розподіл коштів за період з 17.01.2022, що не стосується виконання виконавчого листа по справі № 345/3027/18, а також не зазначений документ, на підставі якого здійснюється розподіл виконавчого збору, витрат виконавчого збору, витрат на виконавче провадження.

Департаментом державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю, оскільки державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 20.01.2023 № 345/3027/18 про стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 29935927,00 грн. завданих збитків та 19699,00 грн. судового збору.

Державним виконавцем 29.03.2023 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №71414972. Також зазначає, що виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження, а тому виконавцем було винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 56010919, яке веде ВПВР ДДВС МЮУ. Звертає увагу на те, що Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок державного виконавця після відкриття виконавчого провадження, яке підлягає приєднанню до зведеного, винесенню окремої постанови на кожен такий виконавчий документ, в порядку ст. 48 Закону.

Оскільки грошові кошти списано з рахунків боржника у повному обсязі, згідно з вказаним вище виконавчим документом та 06.04.2023 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавче провадження ВП № 71414972 завершено. Таким чином, вважає свої дії правомірні, державним виконавцем вжито заходи примусового виконання відповідно до вимог чинного законодавства, рішення суду вважає виконаним та не вбачає протиправності в діях начальника Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

На підставі ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08.12.2022 у справі № 345/3027/18 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення матеріальних збитків рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області скасовано, позов задоволено частково, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 29935927,00 грн. завданих збитків та 19699,00 грн. судового збору.

Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 20.01.2023 видано виконавчий лист у справі № 345/3027/18.

Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним Сергієм Володимировичем при примусовому виконанні виконавчого листа № 345/3027/18, виданого 20.01.2023 Калуським міськрайонним судом Івано-Франківської області 29.03.2023, винесені постанови: про відкриття виконавчого провадження № 71414972; про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 71414972; про стягнення виконавчого збору № 71414972; про приєднання виконавчого провадження, яким приєднано виконавче провадження № 71414972 до зведеного виконавчого провадження № 56010919, яке веде ВПВР ДДВС МЮУ.

Того ж дня посадовими особами органу державної виконавчої служби була складена платіжна інструкція № 29/20/1 про перерахування з рахунку АТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів на загальну суму 32951484,46 грн. на рахунок Міністерства юстиції України.

Відповідно до платіжних інструкцій, долучених до матеріалів справи, було стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів на загальну суму 32 951 484,46грн.

Начальником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 04.04.2023 затверджено розпорядження №71414972, підписане державним виконавцем Мурихіним С.В., про розподіл коштів, стягнутих з АТ КБ «ПриватБанк».

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини першої статті 13 Закону №1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення; за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем 29.03.2023 надіслано платіжну інструкцію №29/20/1 про перерахування з рахунку AT КБ «ПриватБанк» грошових коштів в загальному розмірі 32 951 484,46 грн. на рахунок Міністерства юстиції України.

Відповідно до абзацу 4 частини 2 статті 48 Закону не допускається накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України або іноземних банках на рахунках, відкритих Центральному депозитарію цінних паперів та/або кліринговим установам для забезпечення здійснення грошових розрахунків.

Положенням частини 3 статті 52 Закону не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

Отже, відповідно до Закону не допускається накладення арешту на кошти, що знаходяться в Національному банку України.

Щодо тверджень позивача, що в оскаржуваному розпорядженні не зазначено на якій підставі здійснюється розподіл виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, слід зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2023 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 71414972, постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 71414972, про стягнення виконавчого збору №71414972, про приєднання виконавчого провадження, яким приєднано виконавче провадження № 71414972 до зведеного виконавчого провадження № 56010919, яке веде ВПВР ДДВС МЮУ.

Отже, твердження позивача щодо незазначення підстав, на яких здійснюється розподіл виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, є такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, слід зазначити, що постановою від 06.04.2023 закінчено виконавче провадження №71414972 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Доказів оскарження та скасування вказаної постанови про закінчення виконавчого провадження позивачем до суду не надано.

Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, на підставі викладеного суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Лапій С.М.