Справа № 279/1045/24
Суддя: Мойсюк М.І
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 279/1045/24

Головуючий у 1-й інстанції: Волкова Н.Я.

Суддя-доповідач: Мойсюк М.І

05 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мойсюка М.І

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку із несплатою судового збору. Судом визначено судовий збір за подання даної позовної заяви у розмірі 1211,20 грн.

Позивачем на виконання вимог ухвали суду подано документ про сплату судового збору у розмірі 605, 60 грн. та клопотання про врахування правової позиції Верховного Суду, зокрема щодо застосування ставки 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2024 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачеві.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу з підстав її незаконності та необґрунтованості, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт вказує на неправильність висновку суду першої інстанції щодо розміру судового збору (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), адже такий висновок зроблено без врахування висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 та інших постановах Верховного Суду.

Справа судом розглядається без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС у зв`язку з поданням апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, зазначену в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з невиконання позивачем ухвали про залишення позовної заяви без руху від 26 березня 2024 року у встановлений судом строк, зокрема, щодо сплати судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, за ставкою 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 ч. 2 п. 3 пп. 1 Закону України «Про судовий збір»).

Судом встановлено, що позивачем за подання адміністративного позову про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення сплачено судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому вимогами адміністративного позову є визнання протиправним та скасування постанови на накладення адміністративного стягнення.

Частиною 1 статті 171 КАС України визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частинами 1 та 2 статті 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків (частина 5 статті 169 КАС України).

Отже, чинним законодавством передбачено повернення позовної заяви, якщо у встановлений судом строк позивачем не виконано вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху. Повернення позовної заяви - це процесуальна дія, яка припиняє розгляд конкретної позовної заяви на стадії відкриття провадження без вирішення спору по суті, у випадку неможливості її розгляду з підстав, які можуть бути усунуті особою, яка звернулася до суду.

Перевіряючи доводи апелянта та досліджуючи спірне питання щодо розміру судового збору, який підлягає сплаті при поданні позовної заяви при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір».

Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судовий збір» платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Колегія суддів враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, згідно якого, положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення.

Велика Палата Верховного Суду у згаданій постанові вказує, що до справ, які розглядаються судом в порядку позовного провадження, в тому числі і щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, передбачених ст.ст. 287, 288 КУпАП, слід застосовувати норми ст.ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення розмір сплати судового збору складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору.

При розгляді справи колегія суддів враховує, що рішення про залишення позовної заяви без руху було прийнято без урахуванням вказаної вище постанови Великої Палати Верховного Суду, а тому суд першої інстанції помилково визначив розмір судового збору, який підлягає до сплати при поданні даного адміністративного позову на рівні 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 лише надала роз`яснення щодо використання вже існуючої норми права, яка регулює питання сплати судового збору при оскарженні постанови про адміністративну відповідальність, а положення ч. 5 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» було незмінним з моменту подання позовної заяви до постановлення ухвали про повернення такої позовної заяви.

Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року складав 3028 грн. 00 коп.

Таким чином, позивач правомірно в межах спірних правовідносин, та станом на момент усунення недоліків позовної заяви, сплатив судовий збір у розмір 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (605,60 грн.) за подання позовної заяви, що свідчить про неправомірність висновків суду першої інстанції та порушення останнім вимог матеріального права при визначенні ставки судового збору, яка підлягає сплаті при оскарженні постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції про повернення позовної заяви постановлена помилково, а тому наявні підстави для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянт надав до суду належні докази, які підтверджують факт протиправності рішення суду першої інстанції.

В свою чергу, відповідно до п. 4 ч. ст. 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З урахуванням викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції при постановленні ухвали порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, що є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови скасувати.

Справу направити до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Мойсюк М.І

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.