Справа № 580/5563/24
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2024 року Справа № 580/5563/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С.О., розглянувши у письмовому провадженні заяву адвоката Таранова Станіслава Ігоровича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 на адресу Черкаського окружного адміністративного суду, до подання позовної заяви, надійшла заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , заявник) про забезпечення позову, в якій заявник просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі його посадових осіб вчиняти дії щодо переміщення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини (інших військових формувань) з метою проходження військової служби в Збройних Силах України до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 про оскарження дій по призову на військову службу, який буде подано до суду протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що 02.05.2024 ОСОБА_1 особисто прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення своїх військо-облікових даних та проходження військово-лікарської комісії, зокрема, і щодо актуалізації інформації про наявність відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 1 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підтвердження наведених вище обставин заявник особисто надав офіцеру відділення рекрутингу та комплектування ІНФОРМАЦІЯ_3 оригінал витягу з наказу Мінекономіки про бронювання військовозобов`язаного від 18.12.2023 № 19647 про надання відстрочки ОСОБА_1 строком до 18.06.2024. Після проходження військово-лікарської комісії керівник ІНФОРМАЦІЯ_3 намагався вручити заявнику повістку на відправку до військової частини для проходження військової служби, проте заявник відмовився від отримання повістки, у зв`язку з чим працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 02.05.2024 було складено акт про відмову від підпису в розписці про одержання повістки. Як зазначено в акті, військовозобов`язаний ОСОБА_1 був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 на 09:00 год 10.06.2024 на відправку, але підписуватись в розписці про одержання даної повістки на відправку відмовився. На поштову адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 від ТОВ «Омега Телеком» направлявся лист від 04.01.2024 № 04/01/2024/02 в якому зазначено, що ОСОБА_1 заброньований за підприємством до 18.06.2024 до якого долучено повідомлення про бронювання. Вказані документи отримано під підпис уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 10.01.2024 відповідно до відомостей, які містяться у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (форма 119) ШКІ477. Такі дії керівника та його підопічних ІНФОРМАЦІЯ_3 на думку заявника є протиправними та суперечать приписам частини 2 статті 19 Конституції України, у зв`язку із чим готується позов до Черкаського окружного адміністративного суду про визнання таких дій керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення. Заявник наголошує, що за своєю правовою природою мобілізація особи супроводжується в тому числі виданням відповідного наказу, який є актом індивідуальної дії, і по усталеній судовій практиці не підлягає оскарженню, оскільки є реалізованим. Тобто, у разі прийняття такого рішення відносно заявника, останній набуде статус військовослужбовця і будь-яке рішення у цій справі не поновить його право на відстрочку, оскільки він перебуває на військовій службі і його звільнення з неї врегульовано іншими нормами законодавства. За таких обставин заявник вважає, що реалізація повістки на його відправку не можлива до надання судом оцінки на предмет правомірності призову на військову службу з врахуванням наявності відстрочки (наявність бронювання), оскільки в іншому разі при задоволенні в майбутньому позову, поновити порушені права та інтереси позивача буде неможливим. З таких підстав просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення заявника та заінтересованих осіб, а тому суд вирішив розглянути заяву без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Перевіривши зазначені у заяві про забезпечення позову доводи, суд зазначає наступне.

Питання забезпечення позову регулюються главою 10 Розділу І КАС України (статті 150-158).

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами 1, 2 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Водночас будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам (роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову).

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

З аналізу вищенаведеного слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно, загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Однак, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, як підстав для забезпечення позову, а саме: не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам, аргументованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подала відповідну заяву.

Із поданої заяви про забезпечення позову судом встановлено, що обставини правомірності/протиправності дій керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вручення заявнику повістки на відправку, а також інших рішень, дії або бездіяльність посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 можуть бути встановлені лише за результатами розгляду справи по суті та дослідженні усіх доказів, наданих як позивачем та і відповідачем у даній справі, тому суд не може здійснювати переоцінку доказів на перед. Факт наявності порушення прав останнього, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів лише під час розгляду справи по суті, а не шляхом подачі заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Вказане також підтверджується позицією Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17, згідно з якою, позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що згідно з наявною у матеріалах заяви копією акту про відмову від підпису у розписці про одержання повістки, заявнику наказано з`явитись 10.06.2024 о 09:00 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , тобто у повістці не зазначено про відправку заявника до конкретної військової частини або іншого військового формування для подальшого проходження військової служби за мобілізацією, а лише наказано з`явитись до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Повістка на відправку це не повістка-призов на військову службу, не з`явившись за якою, військовозобов`язаний може бути притягнутим до кримінальної відповідальності.

У заяві про забезпечення позову не зазначено про конкретні негативні наслідки невідворотного характеру, які можуть спричинити порушення прав заявника в такій мірі, що для їх відновлення необхідно було б докласти значних зусиль, або захист цих прав був би неможливий без вжиття судом заходів забезпечення позову, оскільки заявником не надано до заяви доказів беззаперечної його відправки до військової частини або іншого військового формування на військову службу за мобілізацією, а повістка, якою йому наказано з`явитись 10.06.2024 о 09:00 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 не створює для заявника таких негативних наслідків.

Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.04.2019 у справі № 826/16509/18, а саме, щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, та попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому, застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Сама лише незгода заявника із діями суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання таких дій протиправними ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Факт протиправності дій керівника ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо вручення повістки ОСОБА_1 , а також факт наявності порушення прав останнього, потребують доведення та встановлення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів під час розгляду справи.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з пунктом 2 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560) на військову службу під час мобілізації, на особливий період призиваються резервісти та військовозобов`язані, які придатні до військової служби за станом здоров`я та не мають права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації з підстав, визначених статтею 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, для комплектування (доукомплектування) з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, навчальних частин (центрів) (далі - військові частини) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями (далі - Збройні Сили та інші військові формування). Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законами України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, Про військовий обов`язок і військову службу та цим Порядком.

Відповідно до п. 6 Порядку № 560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає, зокрема, перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення.

Враховуючи викладене, повістка, якою заявнику наказано з`явитись 10.06.2024 о 09:00 до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , не створює для нього негативних наслідків, оскільки не є наказом на відправку до військової частини або іншого військового формування для проходження військової служби за мобілізацією, а обов`язок військовозобов`язаного з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначене у повістці місце та строк прямо передбачено ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

До того ж, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 08.09.2022 у справі № 300/1263/22 саме по собі оповіщення громадян про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки оформлюється у вигляді повісток та по суті не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Тому у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Згідно частини 5 статті 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 03.06.2024 (вх. № 27460/24) про забезпечення позову, поданої до подання позовної заяви - відмовити повністю.

Копії ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів з моменту її складення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ