Справа № 580/9700/23
Суддя: Швед Едуард Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/9700/23 Суддя першої інстанції: Пироженко С.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Шведа Е.Ю.,

суддів - Голяшкіна О.В., Заїки М.М.,

при секретарі - Левкович А.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на проголошену о 14 годині 53 хвилині ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 квітня 2024 року, повний текст якої складено 19 квітня 2024 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядового поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Мальованого Андрія Руслановича, третя особа - Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до рядового поліції 4 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в м. Києві Мальованого Андрія Руслановича (далі - Відповідач, Рядовий поліції) про скасування постанови серії ЕАР №5622511 від 17.07.2022.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 23.10.2023 матеріали справи передані на розгляд до Соснівського районного суду міста Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 21.02.2024 залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (далі - Третя особа, Департамент).

Ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 16.04.2024 позов залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не подавав заяви про поновлення такого строку разом з позовною заявою і під час розгляду справи, як і не надав будь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку. До того ж, судом зауважено, що Позивачем не заперечувався як факт зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, так і складання щодо нього оскаржуваної постанови.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та прийняти рішення по суті справи за наявними у ній матеріалами або передати справу на новий розгляд в той же суд. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було надано належної оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що про існування оскаржуваної постанови останній дізнався лише наприкінці серпня 2023 року, її жодними засобами зв`язку не отримував і така постанова за його участі не приймалася. Крім того, підкреслює на помилковості висновків суду про те, що у судовому засіданні Позивач не заперечував факт винесення постанови щодо нього. Окремо звертає увагу на незаконності спірної постанови з огляду на порушення порядку прийняття постанови про накладення адміністративного стягнення та відсутності доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Після усунення визначених в ухвалі від 03.05.2024 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 27.05.2024.

Відзиву на апеляційну скаргу від учасників справи не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.05.2024 продовжено строку розгляду справи та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 04.06.2024.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, при постановленні оскаржуваної ухвали суд першої інстанції виходив з того, що оскільки Позивач не заперечував про зупинку його працівниками поліції 17.07.2022 та складення щодо нього спірної постанови у цей день, від отримання якої ОСОБА_1 відмовився, то звернення до суду із вказаним позовом 18.10.2023 за відсутності заяви про поновлення строку та доказів поважності причин його пропуску має своїм наслідком залишення позовної заяви без розгляду.

Однак з такими висновками судова колегія не може погодитися з огляду на таке.

Положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, приписи процесуального закону пов`язують початок перебігу строку звернення до суду або з дня, коли особа дізналася про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, або з дня, коли особа могла дізнатися їх порушення.

Відповідно до ст. 289 КпАП України скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Аналогічні за змістом норми закріплені у ч. 2 ст. 286 КАС України, за якою позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Отже, під час вирішення питання про пропуск строку звернення з позовом до суду щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає з`ясуванню дата отримання цієї постанови.

Указана позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постанові від 16.11.2023 у справі № 290/606/23.

Матеріали справи свідчать, що постанова серії ЕАР №5622511 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, прийнята Рядовим поліції щодо ОСОБА_1 17.07.2022 (а.с. 80). У вказаній постанові зафіксовано, що від отримання її копії ОСОБА_1 відмовився. Водночас, факт її прийняття 17.07.2022 за його участі Позивач заперечує. Відомостей направлення цієї постанови на адресу ОСОБА_1 оскаржувана постанова не містить. Тим більше, як свідчать матеріали справи, у спірній постанові зазначена відмінна від зазначеного ОСОБА_1 у позовній заяві місця проживання адреса: АДРЕСА_1 , замість: АДРЕСА_2 .

Колегією суддів враховується, що, як стверджує Позивач, наприкінці серпня 2023 року під час вчинення реєстраційних дій у приватного нотаріуса останній дізнався про існування виконавчого провадження №70204798, відкритого на підставі оскаржуваної у цій справі постанови. І лише після отримання копії цієї постанови у державного виконавця ОСОБА_1, як він зазначає в апеляційній скарзі, ознайомився з її змістом. Разом з тим, будь-які документи, які б підтверджували ці обставини, у матеріалах справи відсутні.

Відтак, на момент постановлення оскаржуваної ухвали від 16.04.2024 судом першої інстанції не було достеменно встановлено день ознайомлення Позивача із змістом спірної постанови, у зв`язку з цим судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

За правилами ч. ч. 3-4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Верховний Суд у справі № 640/5645/19 (постанова від 23.09.2020) щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.

Як зазначено у згаданому рішенні Верховного Суду: «Постановляючи оспорювану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду, зазначивши, що він не навів будь-яких доводів та не надав доказів в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Однак, матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачу скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.».

Указана позиція Верховного Суду є сталою та знайшла своє подальше відображення, зокрема, у постановах від 17.03.2021 у справі № 160/3092/20, від 18.03.2021 у справі № 640/23204/19, від 31.01.2023 у справі № 640/18309/21, від 23.11.2023 у справі № 640/15942/19, від 25.04.2024 у справі №540/8074/21.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції з урахуванням наведених вище позицій Верховного Суду вважає, що суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, помилково не залишив позовну заяву без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, чим не надав ОСОБА_1 можливості повідомити про причини поважності пропуску строку на звернення до суду. До того ж, зазначаючи про невиконання ОСОБА_1 вимог ч. 6 ст. 161 КАС України, яка встановлює позивача обов`язок у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску, суд першої інстанції не врахував, що передумовою залишення позовної заяви без розгляду, зокрема, з підстав невиконання позивачем вимог процесуального закону щодо змісту позовної заяви, є залишення її без руху з відповідних підстав, доказів чого матеріали справи не містять.

Судовою колегією враховується, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для Суду природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

Із змісту ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод прямо випливає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду.

У рішеннях від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини зазначив про порушення п. 1 ст. 6 Конвенції, яке виявилося в надто суворому тлумаченні внутрішніми судами процесуальної норми, що позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Отже, системний аналіз положень Конвенції, практики Європейського суду з прав людини та національного законодавства, дають підстави для висновку, що передчасно постановлена оскаржувана ухвала зумовила утворення перешкод особі у доступі до правосуддя, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Отже, всупереч вимог апеляційної скарги, повноваженнями приймати рішення по суті спору за наслідками перегляду ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, адміністративний суд апеляційної інстанції не наділений.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про залишення позовної заяви без розгляду не було правильно застосовано норми процесуального права, у зв`язку з чим вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково - ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 242-244, 250, 286, 308, 311, 312, 320, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду міста Черкаси від 16 квітня 2024 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Е.Ю. Швед

Судді О.В. Голяшкін

М.М. Заїка

Повний текст постанови складено та підписано 04 червня 2024 року.