Справа № 280/11307/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 червня 2024 року

м. Київ

справа № 280/11307/21

адміністративне провадження № К/990/19010/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Уханенка С.А., перевірив касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року позов задоволено частково.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 09 березня 2024 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях подано апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання документу про сплату судового збору та заяви про поновлення строку апеляційного оскарження, в якій вказати поважні підстави для поновлення строку з наданням відповідних доказів на обґрунтування заяви.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у цій справі.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях подано повторно апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року відмовлено Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у цій справі.

15 травня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» відповідач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у цій справі.

Заявник просить скасувати ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року та передати цю справу на розгляд до суду апеляційної інстанції для вирішення питання відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши зміст оскаржуваного судового рішення та доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає наступне.

Так, предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження від 26 квітня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 328 КАС України у касаційному порядку може бути оскаржена, зокрема, ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Отже, оскаржувана ухвала Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року може бути оскаржена в касаційному порядку.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 лютого 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 березня 2023 року у цій справі, тому з урахуванням пункту 3 частини першої статті 299 КАС України, колегія суддів відмовила у відкритті апеляційного провадження.

Водночас заявник касаційної скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував доводи скаржника щодо підстав пропуску строку на оскарження судового рішення, тобто за таким викладення змісту касаційної скарги вбачається, що скаржник наводить доводи щодо неправильного постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 29 січня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження та залишення його апеляційної скарги без руху, та ухвали від 16 лютого 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Разом з тим, абзацом 3 пункту 4 частини другої статті 330 КАС України передбачено, що у разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати норми матеріального та/або процесуального права, неправильного застосування яких припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, а також обґрунтування того, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування і яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень.

Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, Суд установив, що у касаційній скарзі відповідачем не викладені порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та/або процесуального права, жодних доводів щодо неправильного постановлення судом апеляційної інстанції ухвали, яка є предметом цього касаційного оскарження, скаржником не зазначено.

Отже, відповідач не зазначив і не обґрунтував в чому саме полягає порушення норм матеріального та/або процесуального права, які допустив, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції, коли постановив ухвалу від 26 квітня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження з підстав наявності вже ухвали від 16 лютого 2024 року про відмову первісної апеляційної скарги відповідача.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження, а тому невикладення у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, зокрема якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України та невикладення з належним обґрунтуванням заявником у касаційній скарзі підстав для касаційного оскарження судового рішення у цій справі, визначених абзацом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме не обґрунтовано, які саме норми матеріального права неправильно застосовані судом апеляційної інстанції, чи які норми процесуального права ним порушені, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали направити заявнику та іншим учасникам справи за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» (у разі його відсутності - засобами поштового зв`язку), а касаційну скаргу та додані до неї матеріали - у спосіб їхнього надсилання до суду адресатом.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя С.А. Уханенко