Справа № 580/2885/24
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року справа № 580/2885/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мошнівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Мошнівської сільської ради (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 06.10.2023 №41-21/VIII, яким внесено зміни у рішення від 09.06.2023 №37-31/VІІІ Про розгляд клопотання гр. ОСОБА_1 щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, яким доповнено та викладено його у такій редакції, зокрема: 1.1. Заява гр. ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки депутатами Мошнівської сільської, ради, прийняте одноголосне рішення, щодо передачі земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер :04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (11.02) виключно в оренду;

зобов`язати відповідача надати позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або проведення експертної оцінки земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер :04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірним рішенням відповідач відмовив у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою для подальшого продажу у власність земельної ділянки шляхом її викупу за відсутності правових підстав, виключний перелік яких визначений Земельним кодексом України.

Ухвалою від 27.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановив відповідачу строк для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав.

Вивчивши доводи сторін, викладені у позовній заяві та відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив таке.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником об`єкту нежитлової нерухомості лісопильного цеху, загальною площею 127 кв.м., що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :04:001:0279, за адресою: АДРЕСА_1 .

18.04.2023 позивач звернувся до відповідача із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або проведення експертної оцінки земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер :04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

До заяви додано: копію паспорта та РНОКПП позивача; інформація з Державного реєстру прав; копії правовстановлюючих документів на майно, розташоване на земельній ділянці; копія технічного паспорта; графічні матеріали щодо місця розташування земельної ділянки.

За наслідками розгляду вказаної заяви, відповідач рішенням від 09.06.2023 №37-31/VIII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки» вирішено надати дозвіл позивачу замовити нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер :04:001:0279 для подальшого укладення договору оренди.

У подальшому, рішенням від 06.10.2023 №41-21/VIII «Про внесення змін в рішення від 09.06.2023 №37-31/VIII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки» вирішено викласти рішення від 09.06.2023 №37-31/VIII в такій редакції: Заява гр. ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки депутатами Мошнівської сільської ради прийняте одноголосне рішення щодо передачі земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер :04:001:0279 виключно в оренду.

Не погоджуючись із цим рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд врахував, ст.19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.14 Конституції України гарантовано право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Частинами 1, 2 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно з ч.1 ст.127 ЗК України органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, здійснюють продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або передають їх у користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) громадянам, юридичним особам та іноземним державам на підставах та в порядку, встановлених цим Кодексом.

Ст.128 ЗК України визначено порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам.

Так, на підставі ч.ч.1, 2, 3 ст.128 ЗК України продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу.

г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

Орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Отже, вказаними нормами наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про продаж земельної ділянки:

а) надати дозвіл;

б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст.128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є:

а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки;

б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах;

в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності;

г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність;

ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 128 ЗК України.

Отже, відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, не передбачених ч.5 ст.128 ЗК України, є неправомірною.

Суд врахував, що підставою відмови позивачу у наданні дозволу на продаж земельної ділянки у спірному рішення зазначено - одноголосне рішення депутатів Мошівської сільської ради щодо передачі земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер :04:001:0279 виключно в оренду.

Водночас, така підстава не узгоджується з наведеними у ч.5 ст.128 ЗК України підставами.

Крім того, доказів прийняття рішення, що земельна ділянка має бути передана виключно в оренду суду не надано.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такого обов`язку відповідач не дотримався, хоча суд створив всі необхідні умови для його належного судового захисту з дотриманням принципів змагальності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Тому суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах прийняв спірне рішення з порушенням вимог закону і відповідні доводи позивача є обґрунтованими. Отже, спірне рішення підлягає скасуванню, як таке, що прийняте з порушенням підстав його ухвалення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 року №280/97-ВР (далі Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Проаналізувавши ст.128 ЗК України, п.34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР суд дійшов висновку, що питання надання дозволу на продаж земельної ділянки відповідач має вирішувати за наслідками розгляду відповідного клопотання на пленарному засіданні.

Отже, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача розглянути заяву позивача щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або проведення експертної оцінки земельної ділянки площею 1,00 га кадастровий номер :04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зі всіма доданими до неї документами та прийняти відповідне рішення з урахуванням вищевказаних мотивів рішення суду.

Позовна вимога зобов`язати відповідача надати позивачу вищевказаний дозвіл задоволенню не підлягає, оскільки стосується втручанням у його дискреційні повноваження щодо розпорядження землею та прийняття конкретного виду рішення, що не відповідає завданню адміністративного суду.

З огляду на вказане суд дійшов висновку задовольнити позов частково.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивач просить відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн.

Згідно з ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.132 КАС України такі витрати належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з абз.1 ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Суд врахував, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав суду витяг з договору про надання правової допомоги від 12.03.2024, квитанцію до прибуткового касового ордеру від 15.03.2024 на суму 8000,00 грн. та детальний опис робіт.

Водночас, суду не надано акту приймання-передачі наданих послуг правничої допомоги.

Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.

Оскільки позивачем у сукупності не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача. Зважаючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відсутні підстави для його повернення.

Керуючись ст.ст.2-6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Мошнівської сільської ради від 06.10.2023 №41-21/VIII «Про внесення змін в рішення від 09.06.2023 №37-31/VIII «Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 щодо проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки» щодо відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або проведення експертної оцінки земельної ділянки площею 1,00 га, кадастровий номер :04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Мошнівську сільську раду (19615, Черкаська обл., Черкаський р-н, с. Мошни, вул. М. Преснякова, буд.13, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) від 18.04.2023 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою для подальшого продажу у власність шляхом викупу та/або проведення експертної оцінки земельної ділянки площею 1,00 га, кадастровий номер :04:001:0279, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , - з усіма доданими документами та у порядку, визначеному законодавством, прийняти рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ