Справа № 160/6649/24
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 травня 2024 рокуСправа №160/6649/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до 1- Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, 2- Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до 1- Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, 2- Головного управління національної поліції в Херсонській області, в якій просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №153 о/с від 16.02.2024 року про звільнення з посади старшого оперуповноваженого ВКП КРУП ГУНП в Дніпропетровській області, в зв`язку з переведенням для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Херсонській області з 19 лютого 2024 року капітана поліції ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Херсонській області №52 о/с від 16.02.2024 року відповідно до абзацу першого пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» для більш ефективного несення служби, виходячи з інтересів служби, в порядку переведення, в зв`язку з прибуттям з ГУНП в Дніпропетровській області, капітана поліції ОСОБА_1 призначено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Херсонського РУП з 19.02.2024 року, в порядку переведення;
поновити капітана поліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції КРУП ГУНП в Дніпропетровській області.
Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на ті обставини, що позивач проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. В подальшому наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 16.02.2024 №153 о/с «По особовому складу» позивач був переведений до Головного управління Національної поліції в Хесонській області. Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області №52 о/с від 16.02.2024 позивача було призначено на посаду старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Херсонського РУП з 19.02.2024 року.
Вказані накази позивач вважає протиправними, оскільки переведення на роботу до іншої місцевості та на іншу посаду відбулося, без його згоди.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 року відкрито провадження у справі №160/6649/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовної заяви, вважає позовні вимоги необґрунтованими і безпідставними виходячи з наступного.
Закон України №580-VІІІ «Про Національну поліцію» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства .
Зміни у спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що набрали чинності з 01.05.2022 Законом України від 15.03.2022 №2123-ІХ «Про внесення змін до Законів України «Про Національну поліцію» та «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», виключають можливість субсидіарного застосування загальних норм трудового законодавства та інших загальних законів до регулювання порядку проходження та припинення служби поліцейськими на умовах та порядку, що встановлені Законом №580-VІІІ.
Спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.
Норми частин 8, 9 ст. 65 Закону №580-VІІІ свідчать, що на період введення в Україні воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації та/або інших держав проти України та 60 днів після цього поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.
Переміщення поліцейського з ініціативи начальників має легітимну мету та пов`язано з певними об`єктивним чинниками інтересами служби, що відповідає меті спеціального інституту переміщення поліцейських, прямо закріплено у спеціальному законі.
Головне управління Національної поліції в Херсонській області (ГУНП в Херсонській області) заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступне.
Позивач проходить службу в поліції, є поліцейським, тобто особою, наділеною в силу приписів Закону № 580-VIII певним колом обов`язків. Він у встановленому порядку склав Присягу, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнув вірно служити Українському народові, тобто свідомо взяв на себе обов`язок безперервно бути готовим стати на захист прав і свобод людини на всій території України.
У підпункті «б» пункту 42 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (Положення №114), закріплено аналогічне правило про те, що переміщення осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу на рівнозначні посади провадиться у разі службової необхідності, проведення планової заміни в місцевостях, що зазнали радіоактивного забруднення в результаті аварії на Чорнобильській АЕС, а також для доцільнішого використання з урахуванням їх ділових і особистих якостей, стану здоров`я, віку та підготовки за новою спеціальністю.
Відповідно до абзацу 1 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщення працівників поліції і зокрема ОСОБА_1 , на рівнозначні посади здійснено для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.
Спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагає згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість.
У даному випадку основним та ключовим моментом є те, що поліцейський без його згоди може бути переведений в будь-яке управління (територіальних орган) Національної поліції, туди де це викликано інтересами служби в поліції і обумовлено наказами уповноваженого керівника (керівників) поліції, зокрема та особливо під час дії воєнного стану та 60 днів після цього (п. 2 розділу II Закону № 2123-IX).
У відповіді на відзив Головного управління Національної поліції в Херсонській області позивач підтримує свої позовні вимоги.
Позивач також стосовно витрат на правничу допомогу звертає увагу на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21, в якій вказано, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
В період з 09.05.2024 по 24.05.2024 суддя перебувала у щорічній відпустці, що підтверджується копією довідки начальника відділу управління персоналом Дніпропетровського окружного адміністративного суду №149 від 02.05.2024.
Справа розглянута в перший день виходу судді з відпустки.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Позивач ОСОБА_1 з 07.11.2015 року проходив службу в органах Національної поліції України на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області і мав спеціальне звання капітан проліції.
Відповідно до витягу з наказу Головного управаління Національної поліціцї в Дніпропетровській області від 16.02.2024 №153 о/с «По особовому складу», відповідно до частин першої, сьомої та восьмої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», на підставі листа Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22 січня 2024 року №192/01/2-2024 та доповідної записки УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 1 лютього 2024 року №558 , переведено для подальшого проходження служби до Головного управління Національної поліції в Херсонській області, з 19 лютого 2024 року, капітана поліції ОСОБА_1 (0046119), звільнивши з посади старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління поліції.
Відповідно до витягу із наказу Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.02.2024 №52 о/с «Про особовий склад», призначено відповідно до абзацу першого пункту 2 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» ддя більш ефективнї служби, виходячи з інтересів служби капітана ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ), який прибув з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції відділення поліції №1 Херсонського рацонного управління поліції з 19 лютого 2024 року в порядку переведення, встановивши посадовий оклад 2500 гривень та щомісячну грошову надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 45 %.
Факт ознайомлення з наказом про переведення не заперечується позивачем.
Позивач вважає прийняті відносно нього накази про звільнення з посади та про переведення на інше місце служби без його згоди незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (Закон №580, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 3 Закону №580-VIII визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції (ч. 3 ст. 11 Закону №580-VIII).
За визначенням у ч. 1 ст. 17 Закону № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Згідно ч. 1 ст. 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначенихзакономта іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України (ч. 3, ч. 4 ст. 59 Закону №580-VIII).

Відповідно до норм ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VIII, відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Закономта іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

За ст. 65 Закону №580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

За правилами ч. 7 ст. 65 Закону №580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

На підставі ч. 8 ст. 65 Закону №580-VIII переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Згідно ч. 9 ст.65 Закону №580-VIII переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Відповідно до частин 10, 11 ст. 65 Закону №580-VIII, у разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження.

Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення.

Зі змісту Закону №580-VIII переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції з метою забезпечення більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, можливе за умови, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується.

Суд при цьому враховує, що наказом Національної поліції України від 14.12.2015 №142 затверджений Перелік посад поліцейських і відповідних їм граничних спеціальних звань.

Відповідно до розділу IV Переліку посадам: заступник начальника відділення поліції, заступник начальника відділу, начальник сектору (відділення, чергової частини), заступник начальника сектору (відділення, чергової частини), старший дільничний офіцер поліції, поліцейський офіцер громади, старший інженер, старший психолог відповідає граничне звання капітан поліції.

За довідкою, наданою УКЗ ГУНП в Херсонській області № 702/2/01-2024 від 09.04.2024 наказом Національної поліції України від 17.12.2020 № 991 затверджено штат територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління Національної поліції в Херсонській області, яким передбачена посада старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Херсонського районного управління поліції ГУНП в Херсонській області, яка віднесена до категорії персоналу «середній склад поліції».

Спірним наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 16.02.2024 №52 о/ч капітан поліції ОСОБА_1 був призначений на рівнозначну посаду старший дільничний офіцер поліції сектору превенції відділення проліції №1 Херсонського районного управління поліції .

Таким чином, позивач був переведений на рівнозначну посаду у розумінні ч. 2 ст. 65 Закону №580-VIII.

Відповідно до приписів ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію», з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими,наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року за №1668/29798, затверджено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції (далі - Порядок № 1235) та Перелік документів з питань проходження служби (далі - Перелік).

Відповідно до розділу ІІ Порядку № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, зокрема, як переміщення по службі.

За змістом п. 2 розділу ІІІ Порядку № 1235, підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Перелік документів з питань проходження служби визначається згідно з Переліком документів з питань проходження служби, затвердженим наказом МВС України від 23 листопада 2016 року № 1235(п. 3 розділу ІІІ Порядку № 1235).

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Суд зазначає, що Закон № 580-VIII є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, а відтак у даному спорі мають пріоритет застосування норми спеціального законодавства.

Отже, в даному випадку основним та ключовим моментом на думку суду є те, що поліцейський може бути переведений на рівнозначну посаду в будь-яке управління Національної поліції України, а саме туди де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу, зокрема на період введення в Україні воєнного стану та 60 днів після цього (п. 2 розділу ІІ Закону №2123-ІХ).

З матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області було отримано лист Головного управління Національної поліції в Херсонській області від 22.01.2024 №192/01/2-2024, в якому повідомлялось ,що у період воєнного стану в Головному управлінні Національної поліції в Херсонській області виник некомплект вакантних посад поліцейських, який складає 832 одиниці (36,1%), зокрема в підрозділах превентивної діяльності 297 одиниць (42,1 %), слідства - 65 одиниць (26%) та кримінальної поліції - 88 одиниць (22,1%о), цим самим збільшуючи навантаження на поліцейських майже на третину, а подекуди майже вдвічі що дається в знаки при забезпечення виконання ними своїх службових обов`язків .З початку контрнаступальних дій сил оборони України, поступово звільняється тимчасово окупована територія Херсонської області, а тому з метою максимального та ефективного забезпечення виконання повноважень поліції, здійснення заходів правового режиму воєнного стану на території Херсонської області, у тому числі на деокупованих територіях, захисту суверенітету і територіальної цілісності України виникає нагальна потреба в додатковому залучені поліцейських для виконання відповідних завдань та комплектуванні вакантних посад, у зв`язку з чим Головне управління Національної поліції в Херсонській області просило розглянути питання щодо переведення для подальшого проходження служби підпорядкованих Головному управлінню Національної поліції в Дніпропетровській області поліцейських в розпорядження ГУНП в Херсонській області у кількості, що дозволить зменшити зазначений вище загальний некомплект органу поліції хоча б на 5 %.

Таким чином, відповідачем підтверджено факт переміщення позивача у зв`язку з інтересами служби під час дії воєнного стану в Україні.

Судом не приймаються твердження позивача про те, що його переведення є прихованою формою покарання, оскільки такі твердження не підтверджені жодними належним і допустимими доказами.

Таким чином , безпідставним є посилання позивача на відсутність його згоди на переміщення, оскільки ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», у редакції, яка діє тимчасово, на період введення в Україні воєнного стану, передбачено право керівників на переміщення поліцейського на рівнозначну посаду в поліції відповідними керівниками з урахуванням інтересів служби.

Вказана норма законодавства не вимагає погодження керівництвом переміщення із самим поліцейським, попереднього отримання від нього згоди з цих питань тощо.

Натомість, Закон України «Про Національну поліцію» уповноважує керівництво за власною ініціативою порушувати відповідне питання щодо переміщення поліцейського, реалізуючи дискреційні повноваження з питань переміщення поліцейських на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в умах правового режиму воєнного стану.

Стаття 32 КЗпП України визначає, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд зазначає, що за ст.3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою.

У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Відповідно до пояснювальної записки до проекту Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" прийняття цього законопроекту створить умови для належного функціонування підприємств та установ в умовах воєнного часу, шляхом дерегуляції окремих умов трудових відносин, оперативного залучення працівників до виконання роботи, усунення кадрового дефіциту та браку робочої сили.

Законом України №2102-IX від 24.02.2022 затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб., який неодноразово був продовжений.

Так, Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 26.07.2023 №451/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Зміни в спеціальному законодавстві з питань проходження служби в поліції, що відбулися з 01 травня 2022 року, виключили можливість субсидіарного застосування норм трудового законодавства до регулювання порядку переміщення поліцейських, відтак, аргументи позивача (з посиланням на практику Верховного Суду, що сформована до внесення таких змін) про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів КЗпП України є неприйнятними.

У рішенні від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) Конституційний Суд України зазначив, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Відповідно, трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні питання або коли про це йдеться у спеціальному законі.

У спірному випадку, як вже зазначено судом, ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» доповнено абзацом другим, який передбачає, що поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Судом враховується правова позиція Верховного Суду, сформульована у постанові від 25.05.2023 у справі №620/3663/19, в якій вказано: «…оскільки після 01 травня 2022 року законодавчо врегульовані спірні питання щодо переміщення поліцейських по службі, то відсутні обґрунтовані підстави й доцільність відступати від висновку щодо застосування відповідних норм Закону №580-VIII у попередній редакції, викладеного в раніше ухвалених рішеннях Верховного Суду, та формулювати інший висновок щодо застосування цих норм, які після вказаної дати не підлягатимуть застосуванню в судовій практиці до правовідносин, аналогічних тим, які виникли в цій справі.»

Верховним Судом наведені також висновки щодо згоди поліцейського на переміщення на рівнозначну посаду:

«…серед підстав для переміщення поліцейських на рівнозначні посади пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII безпосередньо виділяє лише одну підставу для такого переміщення, яка враховує побажання поліцейського, а саме переміщення за ініціативою поліцейського.

33. Згода поліцейського є необхідною також при переміщенні його по службі у зв`язку зі скороченням штатів (частина друга статті 68 Закону №580-VIII).

34. В усіх інших випадках підставою переміщення визначено певні обставини або рішення певних органів, настання (прийняття) яких не залежать від волі поліцейського, в тому числі переміщення для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

35. При цьому пункт 2 частини першої статті 65 Закону №580-VIII передбачає єдине правило щодо можливості переміщення поліцейських на рівнозначні посади в інтересах служби, не відокремлюючи випадки такого переміщення в межах однієї місцевості (населеного пункту) чи в іншу місцевість…»

39. Отже, спеціальне законодавство, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, не вимагало згоди поліцейського при прийнятті рішення про його переміщення в інтересах служби на рівнозначну посаду у цю або іншу місцевість».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі №755/10947/17 вказано, що якщо у різних постановах Верховного Суду викладені різні правові висновки зі спірного питання, то суд керується саме останньою правовою позицією Верховного Суду.

Саме з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану було встановлено обов`язок проходження служби там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника поліції, в результаті і виникає у керівника ГУ НП необхідність у негайному відновленні та підтриманні функціонування органів поліції (зокрема - у Головному управлінні Національної поліції, куди було призначено позивача) для забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Суд при розгляді справи також враховує, що Законом України від 15 .03. 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України.

За підп.1 п. 3 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України від 12.05.2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Відповідно до покладених на неї завдань, поліція, зокрема бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості (п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону №580-VIII).

В ст. 24 Закону №580-VIII наведені додаткові повноваження поліції.

Так, ч. 2 вказаної статті встановлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Суд вважає необхідним зазначити, що переведення позивача слугувало не тільки цілям, поставленим керівництвом держави перед Національною поліцією України, та необхідністю виконання завдань поліції, передбачених Законом № 580-VIII, а й мало на меті забезпечення дотримання прав і свобод людей, гарантованих їм Конституцією України, отже не може бути визнаним неефективним, або таким, що не відповідає інтересам служби.

Таким чином, твердження позивача що відсутність від нього попередньої згоди на переведення на інше місце служби є підставою для скасування спірних наказів, є безпідставними і не ґрунтуються на вищенаведених положеннях чинного законодавства.

Позовні вимоги про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, є похідними, а тому також не підлягають задоволенню.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат на виконання ст. 139 КАС України, судом не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статями 139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до 1- Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, 2- Головного управління національної поліції в Херсонській області про визнання протиправними і скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона