Справа № 620/4492/24
Суддя: Скалозуб Ю.О.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/4492/24

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скалозуба Ю.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області
провизнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зарахувати стаж роботи 27 років 05 місяців 04 дні до стажу державної служби та призначити з 23.01.2024 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09, а також провести виплату заборгованості, що склалася з 23.01.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що його стаж державної служби становить 27 років 05 місяців 04 дня, що підтверджується даними трудової книжки та довідок. Однак, відповідач зарахував до стажу державної служби лише 7 років 01 місяць 10 днів, тобто період до набрання чинності Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Тому, посилаючись на правові положення Закону України «Про державну службу», Порядків обчислення стажу державної служби № 283 та № 229, вважає, що дії відповідача щодо не зарахування до стажу державної служби інших періодів роботи є протиправними, а отже і відмова в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» також є протиправною.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у відзиві зазначив, що з позовними вимогами не погоджується та просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки з 04.07.2001 посади, на яких працював позивач, віднесено до категорій посадових осіб місцевого самоврядування, а не до відповідних категорій посад державних службовців. Зважаючи на те, що позивач не працював на посадах державної служби станом на 1 травня 2016 року та не мав 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і не займав посаду державного службовця, у Головного управління відсутні законні підстави для переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області ухвалу суду, разом із копією позовної заяви з додатками отримав 12.04.2024, правом подання відзиву не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та з 28.06.2016 отримує пенсію за віком, призначену згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 13).

Відповідно до копії Трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 23-32) позивач:

- з 03.11.1983 по 12.05.1985 строкова служба в Радянській армії;

- з 12.08.1985 по 26.10.1989 звільнений секретарем комітету комсомолу середнього профтехучилища №4, завідувач відділу учнівської молоді, другий секретар, перший секретар Новозаводського райкому Ленінської комуністичної спілки молоді України;

- з 26.10.1989 по 23.10.1990 секретар Чернігівського обкому Ленінської комуністичної спілки молоді України;

- з 07.07.1994 по 07.09.2001 начальник управління у справах молоді та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації, начальник управління у справах молодіжної політики, фізичної культури та спорту Чернігівської обласної державної адміністрації;

В цей період 27.07.1994 складено Присягу державного службовця; 30.09.1994 присвоєно 8 ранг державного службовця; 11.07.1997 - присвоєно 7 ранг державного службовця; 14.07.1999 - присвоєно 5 ранг державного службовця.

- з 07.09.2001 звільнений в порядку переведення в Чернігівську міську раду;

- з 06.09.2001 по 13.04.2006 - на посаді першого заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, Чернігівського міського голови:

06.09.2001 - затверджений першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради:

06.09.2001- прийнято Присягу посадової особи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»,

06.09.2001 - присвоєний 5 (п`ятий) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах третьої категорії посад відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»,

18.04.2002 - обраний Чернігівським міським головою,

18.04.2002 - присвоєний 3 (третій) ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах другої категорії посад відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»,

13.04.2006 - звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень відповідно до частини першої статті 42 до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування»;

- з 07.12.2006 по 04.12.2015 - на посаді Чернігівського міського голови:

07.12.2006 обраний Чернігівським міським головою,

16.11.2010 - обраний Чернігівським міським головою,

30.06.2013 - встановлена щомісячна надбавка за вислугу років на службі в органах місцевого самоврядування (25 років) у розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг,

04.12.2015 - звільнений у зв`язку із закінченням строку повноважень відповідно до частини першої статті 42 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

23.01.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою щодо переходу з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яка опрацьовувалась за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Листом від 05.02.2024 (а.с. 15) Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області поінформував позивача про прийняте рішення, яким відмовлено в переведенні на пенсію держслужбовця.

До вказаного листа додано рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.01.2024 № 65 (а.с. 15 зворотна сторона-16). Згідно із вказаним рішенням особи, які станом на 01.05.2016 (дату набрання чинності Законом №889) не мають 10 років необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону №3723, права на пенсію відповідно до ст. 37 Закону № 3723, з урахуванням вимог, визначених у пунктах 10 та 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889 не мають.

Листом від 22.02.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області розглянувши заяву ОСОБА_1 від 13.02.2024, повторно роз`яснено відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 17-18).

Не погодившись із рішенням про відмову в переведенні на пенсію держслужбовця позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон України «Про державну службу» № 889-VIII), відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» визначено визнати такими, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Тобто, до 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII (далі - Закон України «Про державну службу» № 889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01.05.2016, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон України «Про державну службу» № 3723-ХІІ).

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Законом України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» за № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Статтею 46 Закону № 889-VII визначені особливості стажу державної служби, а саме у частині другій зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі - Закон № 2493-III).

Відповідно до частини першої статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-III, в органах місцевого самоврядування встановлюються, окрім іншого, такі категорії посад:

перша категорія - посади Київського міського голови, голів обласних рад та Севастопольського міського голови;

друга категорія - посади Сімферопольського міського голови, міських (міст - обласних центрів) голів; заступників голів обласних рад та Севастопольського міського голови, заступника міського голови - секретаря Київської міської ради;

третя категорія - посади перших заступників та заступників міських голів (міст - обласних центрів) з питань діяльності виконавчих органів ради; секретарів міських (міст - обласних центрів та міста Сімферополя) рад, міських голів (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення, крім міст - обласних центрів), голів районних, районних у містах рад;

керуючих справами виконавчих апаратів обласних та Севастопольської міської рад;

четверта категорія - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад;

п`ята категорія - посади керуючих справами виконавчих апаратів районних рад, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів районних у містах рад, помічників голів, радників (консультантів), спеціалістів, головних бухгалтерів управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, секретаріатів Київської та Севастопольської міських рад, керівників управлінь, відділів та інших виконавчих органів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад та їх заступників, керівників відділів (підвідділів) у складі самостійних управлінь, відділів виконавчих органів міських (міст обласного значення) рад, посади заступників міських (міст районного значення), сільських, селищних голів з питань діяльності виконавчих органів ради, секретарів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, старост;

шоста категорія - посади керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів міських (міст районного значення), сільських, селищних рад, керівників структурних підрозділів виконавчого апарату районних та секретаріатів районних у містах Києві та Севастополі рад та їх заступників, керівників управлінь, відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад;

сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Обставина щодо втрати чинності Порядку № 283, у зв`язку із затвердженням 25 березня 2016 року Постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби, судом не враховується, оскільки його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби.

Порядок № 229 у пункті 6 містить аналогічну норму, як і в пункті 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну службу» № 889-VIII про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

При цьому, суд звертає увагу, що як Порядок № 283 у пункті 2, так і чинний на теперішній час Порядок № 229 у пункті 4 передбачає, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Тобто, до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Судом встановлено, що відповідачем позивачу до стажу державної служби зараховано лише період його роботи з до 04.07.2001.

Водночас, судом встановлено, що позивач у період з 05.07.2001 04.12.2015 працював на посадах першого заступника міського голови та Чернігівського міського голови.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що період роботи позивача на посадах Чернігівської міської ради у період з 05.07.2001 04.12.2015 підлягають зарахуванню до стажу державної служби, що в сукупності зі стажем, набутим до вказаної дати, який не ставить пенсійний орган під сумнів, складає 27 років 05 місяців 04 дні, що додатково підтверджується довідкою Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 23.01.2024 (а.с. 21).

У постанові від 15.08.2019 у справі № 676/6166/17 Верховний Суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Оскільки підставою для прийняття відповідачем рішення від 25.01.2024 про відмову позивачу у переведенні його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» стало відсутність у позивача достатнього стажу державної служби, та зважаючи на те, як встановлено вище, що стаж державної служби позивача становить 27 років 05 місяців, суд дійшов висновку, що вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача перевести позивача на пенсію відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, з урахуванням складових заробітної плати відповідно до довідок, виданих Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради суд зазначає таке.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок).

Пунктом 4 Порядку встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з пунктом 5 Порядку форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 за №180/30048 затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу» (далі - Постанова №1-3).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради видано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09 (а.с.19, 20).

Суд зауважує, що форма вказаних довідок відповідає формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою №1-3 та містять відображення складових заробітної плати, на які нараховано єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що всі відображені в довідках види оплати праці - є складовими частинами заробітної плати позивача, з якої сплачені внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, тому довідки про заробітну плату від 23.01.2024, видані позивачу Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради мають братися відповідачем до уваги при призначенні та розрахунку розміру пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу».

Щодо позовної вимоги про проведення виплати заборгованості по пенсії, яка виникне після перерахунку, то суд звертає увагу, що ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», а тому дане питання повинно вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на призначення пенсії. Таким чином, на час вирішення даного спору, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні перерахунку пенсії при виконанні даного судового рішення будуть порушені.

Таким чином, враховуючи, що оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, як передчасних.

Вирішуючи питання належного відповідача, суд зазначає, що Порядок №22-1 передбачає можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Так, згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, заява позивача про призначення пенсії від 23.01.2024 була розглянута за екстериторіальним принципом ГУ ПФУ в Житомирській області й рішення про відмову в такому призначенні прийнято саме вказаним територіальним органом Пенсійного фонду України.

При цьому спосіб захисту прав позивача суд не вважає втручанням у дискреційні повноваження відповідача, з огляду на таке.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2018 у справі №806/1316/18 також визначено, що дискреційними є повноваженнями суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

З викладеного вбачається, що «власний розсуд» органів державної влади та місцевого самоврядування або осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування це вибір між двома або більше альтернативами рішеннями, коли кожне відповідне рішення є законним, або юридично допустимим (правомірним). З цього випливає, що у разі якщо відсутня законна альтернатива прийняття правомірного рішення, не може йтися про прийняття рішення органом державної влади та місцевого самоврядування або особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування «на власний розсуд».

Суд зазначає, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Ухвалюючи рішення в даній справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

У даній справі суд, оцінюючи критерії ефективності судового захисту вважає, що зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є дотриманням гарантій на те, що спір між сторонами буде вирішений остаточно.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до положень частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

З огляду на зазначене вище, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.01.2024 № 65 щодо відмови в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 23.01.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09, зарахувавши стаж роботи 27 років 05 місяців 04 дні до стажу державної служби.

Судові витрати розподілу не підлягають, оскільки позивач, відповідно до норм Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 260-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним, скасування рішення та призначення пенсії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.01.2024 № 65 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити з 23.01.2024 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09 та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.01.2024 №182/1-05/2024/вих/С-143-1-09, зарахувавши стаж роботи 27 років 05 місяців 04 дні до стажу державної служби.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів, Чернігівська обл., Чернігівський р-н, 14005, .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003, .

Дата складення повного рішення суду - 05.06.2024.

Суддя Ю. О. Скалозуб