Справа № 440/18795/23
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 р. Справа № 440/18795/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 01.03.24 по справі № 440/18795/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту ОСОБА_1 позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі ГУНП в Полтавській області, відповідач), у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області (, юридична адреса: м. Полтава, вул. Пушкіна, 83, поштовий індекс: 36014), яка полягає у не проведенні виплати позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошових коштів на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 440/7121/22;

- зобов`язати відповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області (, юридична адреса: м. Полтава, вул. Пушкіна, 83, поштовий індекс: 36014) здійснити нарахування та виплату позивачу ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб на суму, що була виплачена на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 440/7121/22.

В обґрунтування позовних вимог послався на протиправність бездіяльності відповідача в частині невиплати грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошових коштів на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 440/7121/22, як такої, що порушує соціально-економічні права та законні інтереси позивача.

Враховуючи те, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних поліцейськими спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, та одночасно із виплатою грошового забезпечення здійснюється виплата грошової компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, чого, в свою чергу, відповідачем на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 440/7121/22 здійснено не було, стверджував про неналежне виконання ГУНП в Полтавській області своїх зобов`язань та наявність підстав для задоволення позову, що також узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17 та від 25.06.2020 у справі № 825/761/17.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у справі № 440/18795/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1 347,24 грн.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб в розмірі 1 347 (одна тисяча триста сорок сім) грн 24 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 по справі № 440/18795/23 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга мотивована твердженнями про відсутність обов`язку здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації з податку з доходів фізичних осіб, оскільки дохід позивача, який виник внаслідок виконання відповідачем рішення суду, не пов`язаний з виконанням обов`язків несення служби, а сума такого доходу оподатковується податковим агентом податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах без застосування положення пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, що підтверджується листом Державної податкової служби України від 02.03.2020 за вих. № 877/5/99-00-04-06-03-05/ІПК.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу в органах поліції.

Наказом ГУНП від 29.09.2020 № 427 о/с "По особовому складу" (а.с. 9) майора поліції ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 77 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції 30.09.2020.

Вислуга років станом на 30.09.2020 складає 14 років 01 місяць 25 днів, у пільговому обчисленні - 14 років 09 місяців 17 днів.

Зазначено, що ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 14 років.

Позивач стверджує, що відповідач під час проведення повного розрахунку у зв`язку зі звільненням зі служби в поліції виплатив йому одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби без урахування індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023 у справі № 440/7121/22, позов ОСОБА_1 було задоволено.

Суд зобов`язав ГУНП здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням фактично сплачених сум) ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 1069,94 грн.

14.12.2023 відповідач під час виконання рішення суду провів остаточний розрахунок з позивачем шляхом зарахування на банківський рахунок позивача грошових коштів у сумі 6025,17 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 3593 від 12.12.2023 (а.с. 11).

На запит ОСОБА_1 від 19.12.2023 про отримання належним чином завірених копій документів на підтвердження виконання ГУНП рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 440/7121/22 відповідач надав копії платіжних інструкцій, у т.ч. на відрахування податку з доходів фізичних осіб з одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації, у сумі 1 347,24 грн згідно з платіжною інструкцію № 3594 від 12.12.2023 (а.с. 12).

На звернення ОСОБА_1 від 19.12.2023 щодо здійснення нарахування та виплати йому грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб на суму, що була виплачена ГУНП на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 440/7121/22, відповіді відповідач не надав.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошових коштів на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 440/7121/22, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки несвоєчасна виплата присуджених позивачу судовим рішенням виплат сталася з вини відповідача, що встановлено рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2023 у справі № 440/7121/22, а відтак, при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена позивачу одночасно з виплатою йому грошового забезпечення, що в свою чергу узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 22.06.2018 у справі №812/1048/17 та від 25.06.2020 у справі № 825/761/17.

З огляду на вищенаведене, враховуючи те, що довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП № 39/115/29/10/01/2024 від 05.01.2024, на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 440/7121/22 у грудні 2023 року ОСОБА_1 донараховано одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби з урахуванням індексації грошового забезпечення (з урахуванням фактично сплачених сум) у сумі 7484,68 грн, а із суми такої виплати утримано податок з доходів фізичних осіб (18 %) у сумі 1347,24 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, спірні правовідносини склались між сторонами внаслідок різного тлумачення підстав та порядку застосування положень пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України та Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/7121/22 від 25.10.2022, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2023, встановлено протиправність бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо не включення при розрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення у розмірі 1069,94 грн.

Саме при виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції з урахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 1069,94 грн, відповідачем і було утримано податок з доходів фізичних осіб. При цьому несвоєчасність такої виплати, що фактично є частиною грошового забезпечення, відбулася саме з вини ГУНП в Полтавській області.

Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація) визначені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 за № 44 (далі - Порядок № 44).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби. Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Пунктом 3 Порядку № 44 визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Згідно з пунктами 4-5 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Колегія суддів зазначає, що Закон України "Про податок з доходів фізичних осіб" втратив чинність на підставі Податкового кодексу України № 2755-VI ( 2755-17 ) від 02.12.2010, який з вказаної дати регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Положеннями до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі Порядок № 260).

Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно (пункт 15 розділу І Порядку № 260).

З аналізу наведених норм вбачається, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Таким чином, у відповідача наявний обов`язок з виплати позивачу грошової компенсації в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з одноразової грошової допомоги при звільненні.

Доводи апелянта щодо відсутності підстав для виплати позивачу грошової компенсації у зв`язку з тим, що на час виплати грошового забезпечення останній не ніс службу, є необґрунтованими, оскільки при належному виконанні відповідачем своїх зобов`язань та своєчасній виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції із врахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 1069,94 грн, грошова компенсація у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення, мала бути виплачена ОСОБА_1 одночасно з виплатою йому грошового забезпечення.

Вказана правова позиція також висловлена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 року у справі № 825/761/17.

Посилання відповідача на лист Державної податкової служби України від 02.03.2020 за вих. № 877/5/99-00-04-06-03-05/ІПК є недоречним з огляду на нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та обставини цієї справи. Зазначений лист не містить висновку про те, що виплата відповідачем індексації грошового забезпечення у розмірі 1069,94 грн ОСОБА_1 на виконання рішення суду, не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а сума такого доходу оподатковується податковим агентом податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах без застосування положення п.168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, як про це зазначає апелянт.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з цим, у спірних відносинах відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, встановлений законом, оскільки протиправно не виплатив позивачу грошову компенсацію в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого при виплаті на виконання рішення суду одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції із врахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 1069,94 грн.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб при виплаті грошових коштів на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 у справі № 440/7121/22.

Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі статтею 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Згідно з Рішенням ЄСПЛ по справі "Рисовський проти України" (Rysovskyyv. Ukraine) від 20.10.2011 року (заява № 29979/04), принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість.

Враховуючи встановлені під час апеляційного перегляду справи обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 грошової компенсації податку з доходів фізичних осіб у розмірі 1 347,24 грн.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст.ст.243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 по справі № 440/18795/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій В.Б. Русанова