Справа № 320/10021/23
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Грибан І. О., Парінова А. Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Приватне підприємство "Будпостач" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Черкаської митниці, в якому просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Черкаської митниці про коригування митної вартості товарів від 14.03.2023 №UA902080/2023/000003/2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

До Шостого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 23.06.2017 між приватним підприємством "Будпостач" та компанією CHINFAST CO., LTD. (Китай) укладено контракт №924, відповідно до якого продавець продає, а покупець оплачує і отримує товари в кількості, за ціною і на суму, згідно з проформою-інвойсом чи інвойсом, що є невід`ємною частиною контракту.

18.07.2022 продавець надав позивачу прайс-лист щодо ціни товарів, а також проформу інвойс №22CF07-045BUD для оплати товарів на загальну суму 45 186 доларів США. 09.08.2022 позивач платіжним дорученням в іноземній валюті №519 перерахував на рахунок продавця кошти в розмірі 69 618,94 доларів США.

20.09.2022 для перевезення товарів до України позивач уклав з компанією СМА CGM S.A. (Франція) договір №20/09/22.

07.11.2022 продавець надав позивачу комерційну пропозицію щодо ціни та умов оплати товарів на загальну суму 45326,80 доларів США, комерційний інвойс №22CF14092 для відвантаження товарів на суму 45328,80 доларів США, а також пакувальний лист до комерційного інвойсу №22CF14092.

22.11.2022 для вивезення товарів із Китаю до України митними органами Китаю оформлена митна декларація №00097507 за ціною 45 328,80 доларів США.

23.11.2022 продавець передав товари перевізнику для доставки в Україну та одержав, як підтвердження передачі товарів, коносамент № JXTL315717, а 25.11.2022 на товари, що вказані в комерційному інвойсі, виписаний сертифікат походження № 22C3304A0465/01127.

12.01.2023 на підставі контракту від 23.06.2017 №924 позивач платіжним дорученням № 40 перерахував продавцю кошти за товари, в розмірі 87 529,96 доларів США.

19.01.2023 перевізник компанія СМА CGM S.A. (Франція) виписав позивачу для оплати транспортних та експедиційних послуг рахунок № UFIM0121761, а 20.01.2023 рахунок UAIM0381833 .

23.01.2023 для підтвердження витрат на транспортування товарів перевізник компанія СМА CGM S.A. виписав позивачу довідки про транспортні витрати № 12/02 та № 22/01.

10.02.2023 на підставі рахунку від 20.01.2023 № UAIM0381833 позивач платіжною інструкцією № 1750 перерахував перевізнику кошти в розмірі 174 986,05 грн.

Відповідно до залізничних накладних УМВС від 20.02.2023 №№ 43560, 43564 товари доставлені з порту Trieste (Італія) до Одеського морського порту, а згідно з товарно-транспортних накладних CMR від 01.03.2023 №№ 116803 та 116826 товари були доставлені до Черкаської митниці.

02.03.2023 позивач підготував лист до відповідача про оплату товарів, у якому зазначив, що ПП "Будпостач" провела оплату продавцю у розмірі 100% - 45 326,80 доларів США, а саме платіжним дорученням від 09.08.2022 №519 в розмірі 4518,60 доларів США, а платіжним дорученням від 12.01.2023 №40 в розмірі 40 808,20 доларів США, а також що різниця в сумі платіжних доручень використана для оплати інших замовлень.

13.03.2023 позивач подав відповідачу митну декларацію №23UA81U4 для митного оформлення товарів, у якій митну вартість товарів визначив за основним методом за ціною договору (контракту), а у графі 22 декларації зазначив загальну суму за рахунком 45 326,80 доларів США.

На підтвердження митної вартості товарів позивачем до митного оформлення разом з митною декларацією №23UA81U4 відповідно до вимог МК України подано наступні документи, а саме: контракт від 23.06.2017 №924 між позивачем та компанією CHINFAST CO., LTD. (Китай) з додатками; Комерційний інвойс від 07.11.2022 №22CF14092; комерційну пропозицію продавця від 07.11.2022; Прайс лист продавця від 18.07.2022 щодо ціни товарів; Пакувальний лист до комерційного інвойсу від 07.11.2022 №22CF14092; Платіжне дорученням від 09.08.2022 №519 про оплату товарів; Платіжне дорученням від 12.01.2023 №40 про оплату товарів; Сертифікат походження товару від 25.11.2022 №22C3304A0465/01127; Митна декларація Китаю від 22.11.2022 №00097507; Договір від 20.09.2022 №20/09/22 між позивачем та компанією СМА CGM S.A. про перевезення товарів; Коносамент від 23.11.2022 № JXTL315717; Рахунок перевізника від 19.01.2023 №UFIM0121761 про оплату транспортних послуг; Рахунок перевізника від 20.01.2023 №UAIM0381833 про оплату транспортних послуг; Довідку перевізника від 23.01.2023 №12/02 про транспортні витрати; Довідку перевізника від 23.01.2023 №22/01 про транспортні витрати; Залізнична накладна УМВС від 20.02.2023 №43560 про перевезення товарів; Залізнична накладна УМВС від 20.02.2023 №43564 про перевезення товарів; Товарно-транспортна накладна CMR від 01.03.2023 №116803; Товарно-транспортна накладна CMR від 01.03.2023 №116826; Лист позивача від 02.03.2023 про оплату товарів; Відомості з мережі Інтернет щодо ціни ідентичних товарів на ринку Китаю.

13.03.2023 відповідач направив до декларанта електронне повідомлення №928988, в якому запропонував надати додаткові документи.

13.03.2023 у відповідь на електронне повідомлення позивач направив до митного органу лист №СМА31/23-1 з приводу запитуваних документів та додатково надав митному органу наступні документи: Додаткову угоду від 27.07.2022 №7 до контракту від 23.06.2017 №924; Платіжні доручення про оплату транспортних послуг; Переклад експортної декларації від 22.11.2022 № 00097505; Довідка АТ "Сенс банк" від 28.02.2023 №8365-17.3/2023; Лист від 13.03.2023 № 13-18/13 перевізника СМА-CGM.

Станом на 13.03.2023 декларантом до митниці також надано: ж/д накладні; банківські платіжні документи; банківську довідку; доповнення до контракту; переклад копії декларації країни відправлення; лист від декларанта.

Враховуючи наявні у митниці відомості станом на 13.03.2023, в наданих декларантом документах на підтвердження заявленої митної вартості наявні розбіжності, які не було усунуто.

14.03.2023 Черкаська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA902080/2023/000003/2, яким визначила митну вартість:

- товару №1 за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 1,93 дол. США/кг, (джерело інформації МД від 09.02.2023 № UA403070/2023/0009);

- товару №2 за резервним методом на рівні 1,93 дол. США/кг, (джерело інформації МД від 26.02.2023 № UA100200/2023/602321).

Декларанту запропоновано визначити митну вартість товару №2 за митною вартістю - 1,93 дол. США/кг, (джерело інформації МД від 26.02.2023 № UA100200/2023/602321) визначеною за резервним методом визначення митної вартості відповідно до положень ст. 64 Митного кодексу України.

Відмову у митному оформленні вказаного вище товару відповідач відмовив карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні впуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA902080/2023/000022 від 14.03.2023.

14.03.2023 з врахуванням визначеної відповідачем митної вартості позивач заявив товари за митною декларацією №23UA89U7, по якій були надмірно сплачені митні платежі: мито 38 656,63 грн., ПДВ 162 357,83 грн., всього на загальну суму 201 014,46 грн.

Вважаючи вказані рішення митного органу протиправними позивач зернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до пункту 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України вбачається, що митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно ч. 1 ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до приписів ч. ч. 1 та 2 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

У силу норм п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (частина 12 статті 264 Митного кодексу України).

Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Водночас, судом враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а у подібних правовідносинах, відповідно до яких наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, наявність таких обставин повинна бути обґрунтована та підтверджена відповідними доказами. Встановивши відсутність достатніх відомостей, митний орган має зазначити, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, з яких причин із поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Судом встановлено, що в електронному повідомленні від 13.03.2023 №928988, як і в рішенні про коригування митної вартості, відповідач не навів обґрунтованих доказів, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, отже протиправно витребував додаткові документи, а тому в митниці було відсутнє право вчиняти наступні дії, спрямовані на коригування митної вартості товарів.

Як вбачається зі змісту гр. 33 оскаржуваного рішення, в порядку здійснення митного контролю на підставі та відповідно до ч. 5 ст. 54, ч. 1,4 статті 337, 320 Митного кодексу України відповідач прийшов до висновку, що надані декларантом документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів містять розбіжності, а саме:

- до митного оформлення надано платіжні доручення від 09.08.2022 №519 (на суму 69 618,94 дол. США) та від 12.01.2023 №40 (на суму 87 529,96 дол. США) - однак ідентифікувати оплату за дану поставку (45 326,80 дол. США) не можливо так як в призначенні платежу є посилання лише на контракт та проплачені суми в платіжних дорученнях не відповідають умовам оплати відповідно до умов контракту від 23.06.2017 № 924. Відповідно відомостей інвойсу від 07.11.2022 № 22CF14092 загальна вартість парії товару, - 45326,8 дол.США, а умовами оплати в інвойсі визначено авансовий платіж в сумі 4518,60 та 40808,2 протягом 60 днів з дати коносаменту. Таким чином, суми оплати за платіжними дорученнями не можливо ідентифікувати з даною поставкою.

Також умовами розділу "юридичні адреси та банківські реквізити сторін" з/е договору від 23.06.2017 № 924, а додатком від 21.01.2021 № 5 до з/е договору внесено зміни до з/е договору щодо юридичних реквізитів покупця та продавця. Разом з тим до митного оформлення подано товаросупровідні пакувальний лист від 07.11.2022 № б/н; інвойс від 07.11.2022 № 22CF14092; коносамент від 23.11.2022 № JXTL315717; сертифікат походження товару від 25.11.2022 № 22С3304А0465/01127 реквізити в яких/відрізняються від вказаних з/е договорі, доповненні та банківських платіжних документах. Зважаючи на вищевикладене, надані митниці банківські платіжні документи неможливо ідентифікувати з партією оцінюваного товару.

- відповідно відомостей коносамента від 23.11.2022 № JXTL315717, залізничних накладних від 20.02.2023 № 43560, 43564 , CMR від 01.03.2023 № 116803, 116826 партія оцінюваного товару надійшла з Китаю в контейнерах, за маршрутом порт ZHAPU Китай - Trieste (Італія) - Чоп (Україна). Разом з тим, відповідно відомостей графи "дата укладення договору перевезення" залізничних накладних від 20.02.2023 № 43560, 43564, останні були видані 20.02.2023 в м. Dobra (Словаччина), що також свідчить про перевантаження контейнерів з партією оцінюваних товарів на ділянці маршруту Trieste (Італія) - Dobra (Словаччина). Митниці не надано відповідні товаротранспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партії оцінюваних товарів за маршрутом Trieste (Італія) - Dobra (Словаччина);

- відповідно відомостей залізничних накладних від 20.02.2023 № 43560, 43564 послуги з перевезення партії оцінюваних товарів здійснювались "Метранс Данубиа А.С." (Словаччина). Митниці не надано відповідні договори, на підставі яких "Метранс Данубиа А.С." (Словаччина) надавались послуги з транспортування партії оцінюваних товарів;

- до митного оформлення подано рахунок транспортних витрат від 15.11.2022 №UFIM0119793 в якому зазначено вартість фрахту з порту ZHAPU до порту TRIESTE - 5703.78 USD, однак у ДМВ та МД ця сума зазначена як витрати на навантаження;

- до митного оформлення надано експортну декларацію країни відправлення від 22.11.2022 № 00097507 без перекладу в зв`язку з чим відомості зазначені в них не можливо ідентифікувати з задекларованими відомостями.

Вказані підстави для витребування додаткових документів також були зазначені відповідачем в електронному повідомленні від 13.03.2023 №928988.

Втім, твердження митного органу про те, що суми оплати за платіжними дорученнями не можливо ідентифікувати з даною поставкою, спростовується тим, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати за товари безпосередньо ціни та митної вартості товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумніву в достовірності задекларованої митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 27.04.2023 у справі №820/3767/16, адміністративне провадження №К/9901/18588/18.

Відомості в електронному повідомленні та рішенні про коригування митної вартості про те, що додатком від 21.01.2021 № 5 до з/е договору внесені зміни щодо юридичних реквізитів покупця та продавця, натомість до митного оформлення подано товаросупровідні документи, реквізити в яких відрізняються від вказаних в з/е договорі, спростовуються тими обставинами, що юридичні реквізити продавця та покупця у товаросупровідних документах та банківських платіжних документах відповідають реквізитам, що встановленим додатковою угодою від 27.07.2022 №7 до зовнішньо-економічного контракту від 23.06.2017 №924.

Щодо відомостей в електронному повідомленні та рішенні про коригування митної вартості про те, що митниці не надано відповідні товаротранспортні документи (накладні), за якими здійснювалось транспортування партії оцінюваних товарів за маршрутом Trieste (Італія) - Dobra (Словаччина) та банківські платіжні документи які підтверджували оплату за надані транспортні послуги, то митному органу були надані довідки про транспортні витрати від 23.01.2023 №14/02 та від 23.01.2023 №24/01.

Законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14, адміністративне провадження № К/9901/5149/18.

Судом також встановлено, що відомості про те, що до митного оформлення надано експортну декларацію країни відправлення від 22.11.2022 № 00097507 без перекладу не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів.

Митний орган уповноважений витребувати додаткові документи за умов, визначених ч. 3 ст. 53 МК України - у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Митна декларація країни відправлення не передбачена частиною 2 ст. 53 МК України, як документ, що підтверджує митну вартість.

До того ж, ненадання перекладу митної декларації країни відправлення не свідчить про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України, для зобов`язання декларанта надати додаткові документи.

Судом також встановлено, що згідно з відомостями у графі 33 спірного рішення, відповідач вказав, що митну вартість визначив за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів на рівні 1,93 дол. США/кг, (джерело інформації МД від 09.02.2023 № UA403070/2023/0009).

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, що зареєстровані в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, визначено, що у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Як вбачається з матеріалів справи, товари згідно з комерційним інвойсом від 07.11.2022 №№22CF14092 поставлялися на умовах 100% попередньої оплати, на умовах поставки FOB порт ZHAPU (Китай) Інкотермс 2010 та мають ціну 51 913,06 доларів США.

У спірному рішенні не дотримано вимог Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, не вказані у спірному рішенні пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії подібних товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Крім цього, у спірному рішенні не наведено цінову інформацію з ЄАІС про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та не пояснив з урахуванням положень статей 59, 60 МКУ, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.

У свою чергу, будь-яке обґрунтування обрання в якості співставних операцій, що супроводжувалась саме за вищенаведеною митною декларацією (країна експортер, ціна, кількість та розпізнавальні особливості товару, застосовані Incoterms, митний режим тощо) відсутнє.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Таким чином, суд вважає, що позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, які передбачені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною Контракту (за основним методом).

Висновки відповідача про заниження позивачем митної вартості товару та надання митному органу недостовірних даних не підтверджуються наявними матеріалами справи, а виявлені невідповідності у поданих позивачем документах не впливають на визначену ним ціну товару.

Окремо суд звертає увагу, що декларант наданими до митного оформлення документами повинен підтвердити числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок такої. Даний обов`язок декларанта кореспондується із повноваженнями митного органу щодо перевірки (митного контролю) числового значення заявленої митної вартості. При цьому, митний орган має право витребувати додаткові документи у декларанта лише за умови, якщо вже надані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Зважаючи на викладене, в даній справі митний орган не спростував дійсності поданих до митного оформлення основних документів, достовірності зазначених у них відомостей, контрактну ціну оцінюваних товарів, а також не довів об`єктивну неможливість перевірити вартість операції на підставі наданих позивачем документів.

Тому в даному випадку відповідач помилково прийшов до висновку про неможливість на основі поданих документів підтвердити складові частини митної вартості.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сумніви відповідача щодо неможливості встановлення митної вартості товару, на підставі поданих позивачем документів, ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Будпостач" до Черкаської митниці про визнання протиправним та скасування рішення залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя А. Б. Парінов

Суддя І. О. Грибан

(Повний текст постанови складено 04.06.2024)