Справа № 360/614/24
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

06 червня 2024 року м. ДніпроСправа № 360/614/24
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Свергун І.О., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 316) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивачка) до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (далі відповідач, ТУ ДСА України в Черкаській області), в якому позивачка просить:

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області щодо нарахування та виплати судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області, відрядженої до Придніпровського районного суду м. Черкаси, ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01 березня 2024 року по 31 травня 2024 року включно, обчислених виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 гривні;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області, відрядженої до Придніпровського районного суду м. Черкаси, ОСОБА_1 за період з 01 березня 2024 року по 31 травня 2024 року включно, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 1 січня 2024 складає 3028,00 гривні, з утриманням з цієї суми передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову зазначено, що Указом Президента України № 200/2010 від 20.02.2010 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області строком на п`ять років.

Наказом голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 14/К від 09.03.2010 позивачку зараховано до штату Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Указом Президента України № 295/2017 від 28.09.2017, після закінчення п`ятирічного строку повноважень, позивачку знову призначено на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області.

Наказом голови Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-О від 07.07.2022 із змінами позивача було зараховано до штату Придніпровського районного суду м. Черкаси, оскільки її було відряджено до вказаного суду.

З 01 березня 2024 року по 31 травня 2024 року включно відповідач нарахував позивачці суддівську винагороду, для визначення сум якої використовувалася величина в розмірі 2102 гривні під назвою «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

Однак, відповідно до приписів спеціального законодавства, відповідач повинен був нарахувати позивачці суддівську винагороду в березні, квітні та травні 2024 році - виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року в розмірі 3028,00 гривні. Внаслідок цього розмір винагороди позивачки з 01 березня 2024 року по 31 травня 2024 року не відповідав розміру, встановленому спеціальним Законом, у зв`язку із чим позивачка не погоджується із сумою виплаченої їй суддівської винагороди і вважає, що відповідачем порушено її право на належне матеріальне забезпечення, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до частини другої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Зазначена позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження в адміністративній справі не встановлено, у зв`язку з чим вважаю за необхідне відкрити провадження у справі.

Згідно з пунктом 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається, за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

В позовній заяві позивачем визначено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України.

Визначаючись з приводу правомірності залучення до участі у справі в якості третьої особи Державної судової адміністрації України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 49 КАС України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Предметом розгляду в даній справі є правомірність нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01 березня 2024 року по 31 травня 2024 року, обчисленої, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня 2021 року в розмірі 2102 гривні.

Відповідно до частини 3 статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих судів здійснює Державна судова адміністрація України, а функції розпорядника коштів нижчого рівня територіальні управління ДСА України.

Статтею 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Частиною 5 статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Розглядаючи спір у подібних правовідносинах щодо обчислення суддівської винагороди із урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2102 гривень, Верховний Суд у справі № 400/2031/21 (постанова від 10 листопада 2021 року) дійшов таких висновків:

«Виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України. Відповідач (ТУ ДСА України) як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2021 рік).

Тому для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав судам потрібно з`ясувати також участь ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», відтак визначити правовий статус цього державного органу в адміністративному спорі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору чи відповідач (другий відповідач)».

Отже, судом касаційної інстанції зазначено, що причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби. У такому випадку невиплату суддівської винагороди в повному обсязі можна пов`язувати із діяльністю Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") відповідно як суб`єкта владних повноважень, рішеннями/діями якого порушено право особи (судді).

Також Верховний Суд вказав на те, що в іншому випадку, коли Державна судова адміністрація України виділила територіальному органу судової адміністрації достатньо коштів для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) з урахуванням вимог статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (затвердивши відповідний кошторис), але відповідач натомість розпорядився цими коштами з урахуванням зменшеного розміру прожиткового мінімуму, тому є підстави стверджувати, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, як наслідок виникнення заборгованості з її виплати (перед позивачем), є результатом дій/рішень лише територіального органу судової адміністрації, а тому спосіб захисту повинен співвідноситися/пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.

Особливості заміни неналежної сторони, а також залучення до участі у справі другого відповідача (співвідповідача) врегульовані статтею 48 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Так, частиною 3 згаданої статті передбачено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (частина 4 статті 48 КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відтак, аналіз наведених приписів статті 48 КАС України свідчить про можливість залучення до участі у справі другого відповідача (співвідповідача).

Для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав суд вважає за потрібне з`ясувати участь ДСА України через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», відтак, суд вважає за необхідне визначити правовий статус цього державного органу в адміністративному спорі у якості другого відповідача.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги позицію Верховного Суду справі № 400/2031/21, викладену в постанові від 30 листопада 2021 року, суд дійшов висновку, що Державна судова адміністрація України має бути другим відповідачем у цій справі.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною третьою статті 257 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України Про запобігання корупції займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

За визначенням, наведеним у пункті 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Відповідно до примітки статті 51-3 Закону України Про запобігання корупції під службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, в цій статті розуміються, зокрема, судді.

Враховуючи положення частин першої, другої, третьої статті 12, частини третьої статті 257 КАС України, а також значення цієї справи для сторін, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, суспільний інтерес до розгляду даної справи та становище позивача, суд вважає за необхідне розглядати справу в порядку загального позовного провадження.

Керуючись статтями 5, 77, 80, 160, 168, 171, 174, 175, 257, 260, 261 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії.

Залучити до участі у справі у якості другого відповідача Державну судову адміністрацію України (; 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5; e-mail ).

Справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Призначити підготовче засідання у справі на 24 червня 2024 року на 11 год. 00 хв. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: Дніпро, вул. Академіка Янгеля, 4.

Зобов`язати відповідачів протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву (відзив) і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів; Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області - надати суду довідку про розмір нарахованої і виплаченої позивачці суддівської винагороди за період березень-травень 2024 року із зазначенням обрахункової величини для розрахунку суддівської винагороди; Державній судовій адміністрації України - надати суду інформацію щодо кошторису (бюджетних асигнувань), затвердженого на 2024 рік для Придніпровського районного суду м. Черкаси для виплати суддівської винагороди, а також інформацію, з якої обрахункової величини для виплати суддівської винагороди суддям виділено кошти Придніпровському районному суду м. Черкаси.

Роз`яснити відповідачам, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Запропонувати:

позивачу - подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відповідачу копії відповіді на відзив та доданих до неї документів;

відповідачам - подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив та доданих до неї документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії заперечення та доданих до них документів.

Роз`яснити учасникам справи, що позивач має право подати до суду відповідь на відзив (стаття 163 КАС України), відповідач заперечення (стаття 164 КАС України) протягом п`ятиденного строку, відлік якого починається, відповідно: для позивача з моменту отримання відзиву на позов, для відповідача з моменту отримання відповіді на відзив, а для третіх осіб з моменту отримання позову або відзиву.

Відповідь на відзив, заперечення повинні відповідати вимогам статті 162 КАС України.

Роз`яснити сторонам, що згідно з частинами другою, четвертою, п`ятою статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Справа розглядатиметься суддею Свергун І.О. одноособово.

Роз`яснити учасникам справи про можливість отримання інформації по справі, що розглядається, на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud1270/.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати особам, які беруть участь у справі, разом з витягом про їхні процесуальні права та обов`язки, встановлені статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

СуддяІ.О. Свергун