Справа № 595/750/24
Суддя: Тхорик І. І.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/750/24
Провадження № 2-а/595/38/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

за участі: секретаря судового засідання Боднара М.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Оринник Н.С., 24 квітня 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейським ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Василишиним Д.І. серії ЕНА №1910003 від 14.04.2024, згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.10 ст.121 КУпАП. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Так, в постанові зазначено, що 14 квітня 2024 року о 17:03:23 год. в м. Бучач по вул. Галицька, 19, він керував т/з та на задньому сидінні перевозив дитину ростом нижче 145 см без дитячої утримуючої системи, спеціального крісла, чим порушив п.21.11.6 ПДР, а саме порушення правил перевезення дітей, що не досягли 12 років без ременя безпеки. Вважає, що у постанові невірно вказані обставини справи, подія адміністративного правопорушення відсутня, вина особи ґрунтується на припущенні поліцейського, доказів правопорушення немає. 14 квітня 2024 року він не керував т/з, його автомобіль не перебував в русі. Працівники поліції під`їхали до нього, в той час як він сидів на водійському сидінні, а його автомобіль марки «Peugeot 307», д.н.з. НОМЕР_1 , був припаркований на узбіччі та мотор такого був заглушений. Разом з тим, ч.10 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил перевезення дітей, що тягне за собою накладення штрафу на водія. Натомість, поліцейський ВП №2 (м. Бучач) Василишин Д.І. під час винесення оскаржуваної постанови не встановив та не здобув будь-яких доказів того, що він перевозив дитину, був водієм т/з і, відповідно, порушував правила перевезення дітей. Крім того, поліцейський не вимірював ріст дитини. Будь-які докази керування ним т/з та порушення ПДР відсутні. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 29 квітня 2024 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

06 травня 2024 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність, вказуючи на те, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню, оскільки позивач керував т/з та на задньому сидінні перевозив дитину ростом нижче 145 см без дитячої утримуючої системи, спеціального крісла, чим порушив вимоги п.21.11.6 ПДР, а саме порушення правил перевезення дітей, що не досягли 12 років без ременя безпеки, чим порушив п.21.11. «б» ПДР України. Поліцейським ВП №2 (м. Бучач) Василишиним Д.І. було виявлено дане порушення ПДР та винесено на позивача постанову серії ЕНА №1910003 від 14.04.2024 за ч.10 ст.121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Звертає увагу, що при винесенні постанови позивач не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності. За наведених обставин, просить в задоволені позову відмовити.

27 травня 2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Оринник Н.С. надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що працівники поліції не зупиняли транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , оскільки такий стояв припаркований на узбіччі дороги. Окрім того, жодним чином працівник поліції не встановив факт адміністративного правопорушення, оскільки не був свідком руху т/з і не бачив чи була в його автомобілі дитина чи ні. Підійшовши до припаркованого автомобіля, працівник поліції ніяк не міг встановити, що ОСОБА_1 перевозив дитину з порушенням вимог п.21.11.б ПДР. Диск, долучений відповідачем до відзиву не висвітлює події повно і всебічно. Із такого неможливо об`єктивно встановити факт порушення ПДР та вину ОСОБА_1 , адже запис на відео ведеться вже тоді, коли працівники поліції спілкуються з ОСОБА_1 біля його автомобіля. Зауважує, що стосовно ОСОБА_1 в Бучацькому районному суді розглядається справа про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП. У матеріалах справи наявні усі відео з нагрудної камери працівників поліції, а також відео з реєстратора автомобіля патрульної поліції. Із відео, яке додано до відповіді на відзив (0:01:36-0:01:41), записаного на реєстратор автомобіля патрульної поліції вбачається, як останній під`їжджає до припаркованого на узбіччі, непрацюючого (незаведеного) автомобіля ОСОБА_1 . Відтак, відповідач не надав усі докази, які в сукупності дають змогу об`єктивно оцінити ситуацію та наявність/відсутність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Переглянувши відео з реєстратора автомобіля, а також відео, надане відповідачем, вважає, що працівник поліції не міг жодним чином з`ясувати і встановити чи порушував ОСОБА_1 ПДР. Відповідно, вина ОСОБА_1 не доведена.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Оринник Н.С. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача, адвокат Оринник Н.С. на електронну адресу суду надіслала клопотання, в якому просила розглядати справу у її та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив справу слухати у відсутності представника відповідача у зв`язку із зайнятістю по службі. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити через його безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1910003 від 14 квітня 2024 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за ч.10 ст. 121 КУпАП, а саме за те, що він 14.04.2024 о 17:03:23 год. в АДРЕСА_1 , керував т/з та на задньому сидінні перевозив дитину ростом нижче 145 см, без дитячої утримуючої системи, спеціального крісла, чим порушив п.21.11 «б» ПДР України.

За даними п.7 вищенаведеної постанови до такої додається відео з нагрудної камери nc211008.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/ розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Як вбачається з долученого відповідачем до відзиву DVD-R диску з відеозаписом, який переглянуто в судовому засіданні, самого факту керування позивачем транспортним засобом, а також моменту зупинки його працівниками поліції не зафіксовано. Під час спілкування працівників поліції із ОСОБА_1 , на запитання поліцейського чи є в автомобілі спеціальне крісло для перевезення дитини, останній погодився, що такого немає. Разом з тим, з відеозапису не встановлено, що ріст дитини нижче ніж 145 см. На запитання працівника поліції скільки дитині років ОСОБА_1 надав відповідь, проте на відеозаписі такої не чутно (нерозбірливо). При цьому, дитина залишалася в автомобілі, працівник поліції не намагався встановити зріст дитини.

Представник позивача, адвокат Оринник Н.С. долучила до матеріалів справи СD-R диск, де міститься відеозапис з відеореєстратора автомобіля патрульної поліції, з якого вбачається, що службовий автомобіль під`їжджає до т/з, за кермом якого перебуває ОСОБА_1 , в той час як його т/з припаркований на узбіччі, із вимкненим двигуном в нерухомому стані. З даного відеозапису також не вбачається порушення ОСОБА_1 вимог п.21.11 «б» ПДР України.

Таким чином, працівники поліції, після того, як під`їхали до т/з ОСОБА_1 , жодним чином не перевіряли та не вимірювали зріст дитини, а було лише констатовано, що такий перевозить дитину без спеціального крісла з огляду лише на факт наявності дитини в салоні автомобіля.

Також не зрозуміло, який конкретно зріст був встановлений у дитини, оскільки не вказано жодних числових показників, а зазначено лише, що «менше 145 сантиметрів». Відтак, суд приходить до висновку, що інспектор не встановив зріст дитини, не проводив жодних вимірювальних дій та навіть не просив, щоб дитина вийшла із транспортного засобу для проведення таких замірів.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Частиною 10 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил перевезення дітей.

Відповідно до вимог п.21.11 «б» Правил дорожнього руху України забороняється перевозити дітей, зріст яких менше ніж 150 см, у транспортних засобах без використання дитячих утримуючих систем, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда, крім: транспортних засобів, що здійснюють регулярні, регулярні спеціальні та нерегулярні пасажирські автобусні перевезення, за умови дотримання встановлених цими Правилами обмежень швидкості руху; спеціалізованих санітарних автомобілів бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, оперативних транспортних засобів Міноборони, МВС, Національної поліції, ДСНС, Держприкордонслужби, Служби безпеки, Управління державної охорони під час виконання ними невідкладного службового завдання (відповідно до змін, внесених постановою КМУ №1105 від 20.10.2023, яка набула чинності 25.10.2023).

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем Правил дорожнього руху України.

Аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 751/4821/17.

Всупереч цим приписам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав відповідних доказів на спростування доводів позивача та підтвердження правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1910003 від 14 квітня 2024 року слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72-77, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову серії ЕНА №1910003 від 14 квітня 2024 року про накладення адміністративного стягнення за ч.10 ст.121 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 510 грн на ОСОБА_1 , винесену поліцейським відділення поліції №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Василишиним Д.І. скасувати, а провадження у справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, яке знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Валова, 11, .

Суддя: І. І. Тхорик