Справа № 600/6508/23-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 р. м. Чернівці Справа №600/6508/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

02.10.2023 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (відповідач), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач) з такими позовними вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до періоду проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю період з 03.12.1987 по 05.07.1993.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що пенсійним органом протиправно і необґрунтовано прийнято рішення про відмову йому у призначенні пенсії, та до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 03.12.1987 по 05.07.1993, оскільки позивач проживала без реєстрації.

Позивач посилалась на те, що від народження і до цього часу ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У 1987 році ОСОБА_1 вступила на навчання до Чернівецького Державного університету імені Ю.Федьковича на філологічний факультет та за вимогою закладу була зареєстрована в гуртожитку АДРЕСА_2 .

У той же час, фактично Позивачка залишилась проживати вдома в АДРЕСА_1 . На заняття в м. Чернівці і назад щодня доїжджала рейсовим автобусом, оскільки необхідно було постійно допомагати батькам.

Слід зауважити, що для отримання пенсії відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" законодавство визначає умову - факт проживання, а не факт реєстрації у зоні радіоактивного забруднення.

Факт проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 з 03.12.1987 по 05.07.1993 без реєстрації в господарстві батьків підтверджується актом від 12.06.2023, складеним комісією в склад старости села Борівці, діловода, депутата сільської ради та на підставі пояснень сусідів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . Окрім того, наведене підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Позивачці.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 досягла 55-річного віку та відповідно до закону має право на оформлення пільгової пенсії як особа, що проживала на території забрудненості радіонуклідами у зв`язку з аварією на ЧАЕС.

Ухвалою суду від 05.10.2023 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не погоджуючись з позовними вимогами, подало до суду відзив на позову заяву, в якому зазначило, що однією з умов для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону №796 є вимога постійно проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 роки.

Однак, документами підтверджено факт роботи (проживання) позивачки в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - лише 01 рік 07 місяців 08 днів.

До періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 03.12.1987 по 05.07.1993, згідно довідки №142 від 12.06.2023, оскільки в тексті документу зазначено, що особа проживала без реєстрації.

З огляду на вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області послалось на відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням ст. 55 Закону №796 згідно з поданою заявою та долученими документами.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області подано також відзив на позовну заяву, в якому посилалось на те, що в діях органу Пенсійного фонду не вбачається протиправних дій по відношенню до позивача, Головним управлінням вчинено дії згідно вимог законодавства України діючого на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд продовжив розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії паспорта громадянина України, який міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в с. Борівці, Кіцманський район, Чернівецька область (а.с. 11).

Як вбачається із матеріалів справи, позивач зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про призначення їй пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Після опрацювання системою поданої заяви, згідно принципу екстериторіальності органом, що призначає пенсію, визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.06.2022 №09 відмовлено у задоволенні заяви позивача, з посиланням на те, що однією із обов`язкових умов для призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796 є постійно проживати чи постійно працювати в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше 4 років. Документами підтверджено факт роботи (проживання) в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 - 01 рік 07 місяців 08 днів. Однак, як зазначено у оскаржуваному рішенні, до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 03.12.1987 по 05.07.1993, згідно довідки №142 від 12.06.2023, оскільки в тексті документу зазначено, що особа проживала без реєстрації (а.с. 21).

Листом від 30.06.2023 №2400-1708-8/26659 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повідомлено позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення (а.с. 20).

Вважаючи протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач звернула до суду із цим позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії за віком визначені ст. 26 Закону №1058-IV. Так, відповідно до ч. 1 вказаної статті, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 01 січня 2024 по 31 грудня 2024 не менше 31 років.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ), який створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст. 1 Закону №796-ХІІ, цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно зі ст. 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 11 Закону №796-ХІІ визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать:

1) евакуйовані із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутріутробного розвитку, після досягнення ними повноліття), а також відселені із зон безумовного (обов`язкового) і гарантованого добровільного відселення;

2) особи, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або прожили за станом на 01.01.1993 на території зони безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення не менше трьох років, та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

3) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років;

4) особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років;

5) особи, які працювали з моменту аварії до 01.07.1986 не менше 14 календарних днів або не менше трьох місяців протягом 1986-1987 років за межами зони відчуження на роботах з особливо шкідливими умовами праці (за радіаційним фактором), пов`язаними з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, що виконувалися за урядовими завданнями. Перелік видів робіт і місць, де виконувалися зазначені роботи, встановлюється Кабінетом Міністрів України;

6) особи, які досягли повноліття, з числа зазначених у статті 27 цього Закону, та яким у дитячому віці встановлено причинний зв`язок інвалідності з наслідками Чорнобильської катастрофи, за умови проходження переогляду у спеціалізованій медико-соціальній експертній комісії відповідно до частини п`ятої статті 17 цього Закону.

Відповідно до ст.14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються чотири категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Так, до четвертої категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, відносяться особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, яка постійно проживала або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), станом на 1 січня 1993, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

Відповідно до ст. 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

Так, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу:

потерпілі від Чорнобильської катастрофи:

особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 01.01.1993 прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на 2 роки.

та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому, відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 01.01.2022.

Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Із аналізу наведеної правової норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії станом на 01.01.1993 не менше 4 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986 по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Тобто, обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону №796-ХІІ є факт проживання та (або) праця такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року.

При цьому, особам, які додатково проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії по 31 липня 1986 року, встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17, від 11.04.2018 у справі №565/1829/17, від 26.09.2018 у справі №205/4589/16-а та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно якої при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Предметом даного спору є право позивача на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" посилається на відсутність у позивача необхідного періоду проживання в зоні посиленого радіологічного контролю.

При цьому, судом встановлено, що страховий стаж позивача склав 27 років 10 місяців 22 дні, до страхового стажу зараховано всі період роботи згідно наданих документів, що не заперечується учасниками даної справи.

Як вбачається із змісту рішення про відмову у призначенні пенсії від 23.06.2022 №09, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано період з 03.12.1987 по 05.07.1993, згідно довідки №142 від 12.06.2023, оскільки в тексті документу зазначено, що особа проживала без реєстрації.

Згідно довідки, виданої позивачу виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 12.06.2023 №142, ОСОБА_5 згідно погосподарських книг, постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 , яке відноситься до четвертої зони посиленого радіоекологічного контролю, згідно постанови КМ України №106 від 23.07.1991, а саме: з дня народження 16.06.1968 по 03.12.1987 постійно проживала та зареєстрована по даній адресі. З 03.12.1987 по 05.07.1993 постійно проживала без реєстрації. З 05.07.1993 пo даний час постійно проживає і зареєстрована по АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту обстеження від 12.06.2023, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована в АДРЕСА_4 , але фактично проживала з 03.12.1987 по 05.07.1993 на території АДРЕСА_1 .

На думку суду, твердження відповідачів про те, що період з 03.12.1987 по 05.07.1993, протягом якого позивач навчалася у Чернівецькому державному університеті імені Ю.Федьковича, не підлягає зарахуванню до періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не спростовують факту проживання позивача у цей період, з 03.12.1987 по 05.07.1993, у АДРЕСА_1 .

Суд наголошує на тому, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі ч. 2 ст. 55 Закону №796-ХІІ є факт проживання такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років з моменту аварії до 01 січня 1993 року. Відомостей про обов`язкову реєстрацію місця проживання на отримання такого права, закон не містить.

Суд зазначає, що довідкою виконавчого комітету Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 12.06.2023 за №142 підтверджено факт проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 у період з 03.12.1987 по 05.07.1993.

Відтак, встановлені під час розгляду справи обставини свідчать про наявність у позивача необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю, адже період з 16.06.1968 по 03.12.1987 не заперечується відповідачами у справі, а період з 03.12.1987 по 05.07.1993 підтверджується довідкою, виданою позивачу виконавчим комітетом Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області 12.06.2023 №142.

Суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1).

Так, відповідно до п.п. 7 п. 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

- для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

- для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

- для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями;

- посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Разом із цим, вирішуючи даний спір по суті, суд враховує, що 17.12.2001 позивачу видано посвідчення громадянина, який постійно проживав або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 .

Згідно з ч.3 ст.65 вказаного Закону документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст.15 наведеного Закону довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Видача довідок про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення здійснюється органами місцевого самоврядування.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зокрема, призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Постановою Кабінету Міністрів України №51 від 20.01.1997 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (втратив чинність згідно постанови КМ України №551 від 11.07.2018).

Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що видача посвідчень провадиться, зокрема, обласними державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання. Посвідчення видаються особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 01 січня 1993 р. прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток № 7).

Отже, наявне у позивача посвідчення громадянина, який постійно проживав або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) підтверджує факт проживання останнього на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №333/2072/17, від 27.02.2018 у справі №344/9789/17 та від 20.02.2018 у справі №599/564/17.

Таким чином, у сукупності наведених обставин, суд вважає, що на день звернення до пенсійного органу із заявою позивач проживала на території, що відносилася до зони посиленого радіоекологічного контролю більше 4 років, має посвідчення громадянина, який постійно проживав або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , тому має право на зменшення пенсійного віку та призначення пенсії відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

В свою чергу, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області приймаючи рішення від 23.06.2022 №09 щодо відмови у призначенні пенсії позивачу зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", управління діяло протиправно.

З метою належного захисту прав позивача та відновлення порушених прав, суд приходить до висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.06.2022 №09 про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до періоду проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю період з 03.12.1987 по 05.07.1993.

Водночас, вимоги позивача щодо визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, та відповідно, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до періоду проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю період з 03.12.1987 по 05.07.1993 є безпідставними, оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області жодного рішення стосовно позивача не приймалось.

Суд зауважує, що в даних спірних правовідносинах Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області листом від 30.06.2023 №2400-1708-8/26659 лише повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відтак, в цій частині позовних вимог слід відмовити

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Натомість доводи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області не свідчать про законність прийнятого ним спірного рішення.

При цьому, з метою логічності та зрозумілості рішення суду його резолютивна частина буде викладена дещо в іншому формулюванні ніж заявлені позовні вимоги, однак вказане не впливатиме на зміст останніх та обсяг їх задоволення.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 536,80 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.06.2022 №09 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", зарахувавши до періоду проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіологічного контролю період з 03.12.1987 по 05.07.1993.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536,80 грн.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (площа Центральна, 3, м. Чернівці,58002, );

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ).

Суддя В.О. Григораш