Справа № 165/1080/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 165/1080/24 пров. № А/857/10621/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В. Сеника Р.П.,

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представник позивача: не з`явився,

представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 квітня 2024 року у справі № 165/1080/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

суддя в 1-й інстанції Ференс-Піжук О.Р.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Нововолинськ,

дата складання повного тексту рішення не зазначено

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України у Волинській області (далі також ГУНП у Волинській області, відповідач) та просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1511237 від 24.02.2024.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 24 лютого 2024 року близько 10-ї години керував автомобілем марки «Ауді А6», номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по вулиці Іваничівське шосе (в напрямку смт. Іваничі) Володимирського району Волинської області. Їхав на автосервіс, де домовився з майстром про ремонт пластикової накладки переднього бампера, який він пошкодив того ж дня зранку, коли виїжджав із гаражного масиву поблизу Шахти № 4 в місті Нововолинську Володимирського району. Зазначає, що на вказаній ділянці дорожне покриття перебуває у вкрай незадовільному стані, а тому в`їхавши автомобілем у глибоку яму, позивач зачепив накладкою бампера ґрунт, від чого пластик тріснув та його частина обвисла. Так продовжувати рух не було можливості, а тому попередньо домовившись із майстром, позивач змушений був демонтувати пластикову частину бампера та покласти її у багажник. При цьому сама металева основа бампера залишилася встановленою на автомобілі. До того ж усі світлові прилади були наявні на автомобілі та справні. Номерні знаки закріплено на те ж саме місце, де вони повинні бути. Позивач зазначає, що по дорозі на автосервіс його зупинили працівники поліції, а саме: капрал поліції ОСОБА_2 , якому він пояснив ситуацію описану вище. На що працівник поліції повідомив, що керувати транспортним засобом без переднього бампера категорично заборонено. А пояснення ОСОБА_1 про те, що вказана несправність трапилася нещодавно у дорозі, останній не взяв до уваги та склав постанову за порушення пункту 31.4.7.е ПДР України.

Рішенням Нововолинського міського Волинської області суду від 11 квітня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Вказує про те, що їхав на автосервіс, де домовився з майстром про ремонт пластикової накладки переднього бампера, який він пошкодив того ж дня зранку, коли виїжджав із гаражного масиву поблизу Шахти № 4 в місті Нововолинську Володимирського району. Зазначає, що на вказаній ділянці дорожне покриття перебуває у вкрай незадовільному стані, а тому в`їхавши автомобілем у глибоку яму, позивач зачепив накладкою бампера ґрунт, від чого пластик тріснув та його частина обвисла. Так продовжувати рух не було можливості, а тому попередньо домовившись із майстром, позивач змушений був демонтувати пластикову частину бампера та покласти її у багажник. При цьому сама металева основа бампера залишилася встановленою на автомобілі. До того ж усі світлові прилади були наявні на автомобілі та справні. Номерні знаки закріплено на те ж саме місце, де вони повинні бути. Однак, працівником поліції не було взято до уваги пояснення позивача та відповідно складено постанову за порушення пункту . 31.4.7.е ПДР України.

Зазначає, що під час розгляду даної справи на місці зупинки, він заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи на інший день для того аби мати можливість скористатися передбаченими ст. 268 КУпАП правами. А саме: зібрати докази своєї невинуватості та подати певні клопотання і заперечення, які потребують додаткового часу. Однак йому у цьому було відмовлено.

Таким чином, вважає, що поліцейським не доведено склад адміністративного правопорушення, вчиненого ним, тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю. Просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позов задовольнити.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 4 ст.229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджується із матеріалів справи, що 24.02.2024 о 10:53 год. в с. Будятичі Володимирського району Волинської області на Іваничівському шосе, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 з технічною несправністю, з якою, відповідно до правил, експлуатація забороняється, а саме був відсутній передбачений конструкцією передній бампер, чим порушив п.31.4.7.е ПДР України (а.с. 4).

24.02.2024 року інспектором ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУНП у Волинській області капралом поліції Гідія Дмитром Миколайовичем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1511237, згідно якої позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та правомірно накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення відсутні.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 зазначеного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 13. та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно пункту 1.5. ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

За п. 31.4.7.е ПДР України, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Положеннями ч. 1 ст. 121 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Колегією суддів оглянуто та досліджено відеозаписи що знаходяться на цифровому носію інформації DVD-R та міститься у матеріалах справи, з яких встановлено, що ОСОБА_1 24.02.2024 о 10:53 год. в с. Будятичі Володимирського району Волинської області по Іваничівському шосе керував транспортним засобом марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 з технічною несправністю, а саме відсутній передбачений конструкцією передній бампер.

Із зазначених відеозаписів колегією суддів встановлено, що на місці зупинки ОСОБА_1 пояснив, що бампер транспортного засобу, яким він керує, перебуває на ремонті, а він рухається в напрямку станції технічного обслуговування для проведення діагностики автомобіля. Також встановлено, що позивачу, як особі, що притягується до адміністративної відповідальності було роз`яснено права, передбачені ст.268 КУпАП, ознайомлено з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та вручено її копію.

Враховуючи вищенаведе, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що дослідженими доказами спростовано твердження позивача щодо незаконності притягнення його до адміністративної відповідальності і встановлено, що транспортний засіб марки «Ауді А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухався з технічною несправністю, а саме : відсутній передбачений конструкцією передній бампер.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на п.31.5ПДР України, відповідно до якого у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п.31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконання вимог пунктів 9.9., 9.11 ПДР України з огляду на наступне.

Із досліджених колегією суддів відеозаписів встановлено, що позивач пояснює відсутність передбаченого конструкцією транспортного засобу переднього бампера у зв`язку з тим, що він потрісканий та пошкоджений і він відвіз його в сервісний центр на ремонт, тобто, це прямо суперечить доводам, що наведені позивачем у позовній заяві. Крім цього, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.31.5ПДР України, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у п.31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконання вимог пунктів 9.9., 9.11 ПДР України, тобто увімкнути аварійну світлову сигналізацію, проте вказаних вимог позивачем дотримано не було.

Положеннями статей 251, 252, 280 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» основними повноваженнями поліцейського є, зокрема:вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникають внаслідок учинення кримінального чи адміністративного правопорушення; поліцейський регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Поліцейський патрульної поліції здійснює свої діяльність перебуваючи під Присягою складеною на вірність українському народові.

Відповідно до п.9 ч.1ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Дослідивши докази у справі та з`ясувавши всі обставини справи, колегія суддів робить висновок що оскаржувана постанова відповідає вимогам КУпАП, винесена на підставі та в межах повноважень наданих поліцейському, у спосіб, що передбачений Конституцією України та чинним законодавством України, за наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, а відтак не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 правомірно притягнено до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого до ч. 1 ст. 122 КУпАП тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 11 квітня 2024 року у справі № 165/1080/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 04.06.24