Справа № 140/3369/24
Суддя: Смокович Віра Іванівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3369/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Смокович В.І., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач 1, пенсійний орган), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач 2, пенсійний орган) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26.09.2023 №83 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди з 30.04.2007 по 24.01.2008 та з 05.05.1981 по 01.09.2003 та призначити позивачу дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 19.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 19.09.2023 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 26.09.2023 №83 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Вказує, що у рішенні про відмову у призначенні пенсії ГУ ПФУ у Львівській області безпідставно не зараховано до стажу такі періоди: 1) з 30.04.2007 по 24.01.2008, оскільки в трудовій книжці на титульній сторінці не зазначена дата заповнення, дата народження та підпис власника; 2) з 1981 по 1983, з 1986 по 2003, оскільки в довідці № 36/01-38 від 18.12.2020 вказано по батькові « ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним.

ОСОБА_1 , уважаючи дії відповідача 2 щодо не призначення пенсії та не зарахування до страхового стажу періодів роботи з 30.04.2007 по 24.01.2008 та з 05.05.1981 по 01.09.2003 протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

У відзиві на позовну заяву від 19 квітня 2024 року №0300-0902-7/23847 представник ГУ ПФУ у Волинській області позовних вимог не визнала з тих підстав, що згідно наданих до заяви документів про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (трудова книжка, диплом, довідка про підтвердження стажу), страховий стаж позивача становить 5 років 9 місяців 20 днів.

Вказала, що ОСОБА_1 до страхового стажу відповідно до Закону №1058 не враховано період роботи з 30.04.2007 по 24.01.2008 за період одержання допомоги по безробіттю згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на її титульній сторінці не зазначена дата заповнення, дата народження та підпис власника, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. Інших довідок про підтвердження спірного періоду позивач не надав.

Крім того, періоди з 26.10.1981 по 1983, з 1986 по 2003 рр. не враховано до страхового стажу на підставі архівної довідки № 36/01-38 від 18.12.2020, оскільки в зазначеній довідці зазначено, що в наказах на прийом та звільнення, а також книг нарахувань заробітної плати (тобто всіх первинних документах) значиться « ОСОБА_1 » (так в документах, по батькові не записано). Вказаний період не можливо зарахувати, оскільки не можливо встановити факт належності вказаних довідок позивачу.

З наведених підстав, просить у задоволенні позовних вимог відмовити (арк. спр. 30-34).

Представник ГУ ПФУ у Львівській області у відзиві на позовну заяву від 17 квітня 2024 року №1300-5903-8/61276 позовних вимог не визнав та повідомив, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.09.2023 про призначення йому пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідачем 2 винесено рішення від 26.09.2023 №83 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком.

За доданими документами позивачу до страхового стажу не зараховано наступні періоди:

- період одержання допомоги з безробіття з 30.04.2007 по 24.01.2008 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на її титульній сторінці не зазначена дата заповнення, дата народження та підпис власника, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. Для зарахування необхідно долучити підтверджуючу довідку про період одержання допомоги по безробіттю, видану на підставі первинних документів;

- період роботи за 1981-1983 рр., 1986-2003 рр. згідно довідки № 36/01-38 від 18.12.2020, оскільки в ній по батькові особи зазначено як « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним особи ( ОСОБА_3 ).

Згідно поданих документів, право на пенсійну виплату відсутнє.

З наведених підстав, просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (арк. спр. 86-87).

Інших заяв по суті справи чи клопотань від учасників справи до суду не надходило.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі та вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 27).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 вересня 2023 року звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (арк. спр. 40).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27 грудня 2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку, заява про призначення пенсії з доданими документами була розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ у Львівській області, яке своїм рішенням від 26.09.2023 №83 відмовило у призначенні дострокової пенсії за віком ОСОБА_1 (арк. спр. 24).

Як убачається з вказаного рішення, вік заявника на час звернення до пенсійного органу становить 57 років 10 місяців 6 днів (при необхідному 55 років), страховий стаж складає 5 років 9 місяців 20 днів (при необхідному 20 років).

За доданими документами до страхового стажу не зараховано:

- період одержання допомоги з безробіття з 30.04.2007 по 24.01.2008 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки не зазначена дата заповнення, дата народження та підпис власника, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993. Для зарахування необхідно долучити підтверджуючу довідку про період одержання допомоги по безробіттю, видану на підставі первинних документів;

- періоди роботи за 1981-1983 рр., 1986-2003 рр. згідно довідки № 36/01-38 від 18.12.2020, оскільки в довідці по батькові особи зазначено як П., що не відповідає паспортним даним особи ( ОСОБА_3 ) (арк. спр. 24).

ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням ГУ ПФУ у Львівській області від 26.09.2023 №83 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком, за захистом порушених прав звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 115 Закону №1058-IV врегульовано питання пенсійного забезпечення окремих категорій громадян.

Пунктом 3 частини першої статті 115 Закону №1058-IV визначено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають жінки, які народили п`ятьох або більше дітей та виховали їх до шестирічного віку, матері осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до зазначеного віку, - після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 15 років. При цьому до числа осіб з інвалідністю з дитинства належать також діти з інвалідністю віком до 18 років.

За вибором матері або в разі її відсутності, якщо виховання п`ятьох або більше дітей, дитини з інвалідністю чи тяжко хворої дитини, якій не встановлено інвалідність, до шестирічного віку здійснювалося батьком, батьку призначається дострокова пенсія за віком після досягнення віку 55 років та за наявності страхового стажу не менше ніж 20 років.

Отже, обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до вказаної норми, є досягнення віку 55 років та наявність страхового стажу не менше 20 років.

Так, спірні правовідносини у даній справі виникли у зв`язку з відмовою у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії як батьку п`ятьох дітей, яких він виховав до шестирічного віку. При цьому підставою для такої відмови слугувала відсутність у позивача необхідного страхового стажу, оскільки період одержання ним допомоги з безробіття з 30.04.2007 по 24.01.2008 не зараховано у зв`язку з тим, що на титульній сторінці трудової книжки заявника серії НОМЕР_1 не зазначена дата заповнення, дата народження та підпис власника, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 та не зараховано періоди роботи за 1981-1983 рр., 1986-2003 рр., так як в довідці № 36/01-38 від 18.12.2020 по батькові особи зазначено як П., що не відповідає паспортним даним позивача по батькові ОСОБА_3 .

Однак суд не погоджується з такою позицією пенсійного органу з огляду на наступне.

За приписами статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:

застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом;

персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку;

працюючий пенсіонер - особа, якій призначено пенсію та яка є застрахованою відповідно до пунктів 1 - 7, 11 - 13 частини першої статті 11 цього Закону;

роботодавець - власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання; фізична особа, яка використовує працю найманих працівників (у тому числі іноземців, які на законних підставах працюють за наймом в Україні); власник розташованого в Україні іноземного підприємства, установи, організації (у тому числі міжнародної), філії та представництва, який використовує працю найманих працівників, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;

страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Згідно із пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця (п.27 Порядку №637).

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

Як слідує з трудової книжки серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 05.05.1981 прийнятий на роботу різноробочим у колгосп імені Гагаріна; ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 03.08.2000 СВК ім. Гагаріна реорганізовано в приватне сільськогосподарське підприємство «Еліта»; 01.09.2003 звільнений з роботи згідно статті 38 КЗпП України за власним бажанням (арк. спр. 6).

Факт працевлаштування ОСОБА_1 у період з травня 1981 по листопад 1983 та з лютого 1986 по серпень 2003 року підтверджується архівною довідкою від 18.12.2020 №36/01-38, з якої слідує, що у документах архівного фонду Колгоспу ім. Лесі Українки с. Смолява Горохівського району (відділок с. Новостав) по книгах розрахунків по оплаті праці за травень-серпень 1981 року, червень-вересень 1982 року, січень-листопад 1983 року, Колгоспу ім. Гагаріна с. Горішнє Горохівського району з лютого 1986 року по 1995 рік, Селянської спілки ім. Гагаріна с. Горішнє Горохівського району з 1995 по січень 2000 року, Сільськогосподарського виробничого кооперативу ім. Гагаріна с. Горішнє Горохівського району з лютого 2000 року по травень 2001 року, Приватного сільськогосподарського підприємства «Еліта» с. Новостав Горохівського району з травня 2001 року по серпень 2003 року проходить гр. ОСОБА_1 (по батькові не записано) (арк. спр. 21).

Таким чином, з наявних у справі письмових доказів вбачається, що в період з травня 1981 по листопад 1983 та з лютого 1986 по серпень 2003 року позивач перебував у трудових відносинах, що в загальній кількості становить більше 20 років, тому у відповідача відсутні підстави не зараховувати до страхового стажу позивача вказаний період.

Доводи відповідачів про те, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди його роботи з 1981 по 1983 рр. та з 1986 по 2003 рр. з тих підстав, що в первинних документах значиться « ОСОБА_1 », не заслуговують на увагу суду, оскільки періоди перебування позивача у трудових відносинах та назви організацій, у яких був працевлаштований ОСОБА_1 , підтверджуються також даними трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я ОСОБА_1 .

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу періоду одержання ним допомоги по безробіттю з 30.04.2007 по 24.01.2008, пенсійний орган вказав, що на титульній сторінці трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 не зазначена дата заповнення, дата народження та підпис власника, що не відповідає Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993.

Суд звертає увагу на те, що записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло, містять інформацію про період виплати ОСОБА_1 допомоги по безробіттю, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені. Записи про період виплати допомоги по безробіттю у трудовій книжці затверджені підписом відповідальної особи та скріплені печаткою.

У суду не виникає жодних сумнівів, що трудова книжка серії НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , так як серія трудової книжки проставлена на кожній її сторінці, починаючи з титульної сторінки і записи, зроблені у ній, підтверджуються архівними довідками, а на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у інших документах.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб-підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Відтак, враховуючи вищенаведене, наявність сумнівів у відповідача може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним трудового стажу.

Вищевказане узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року справі №127/9055/17.

Оскільки з урахуванням спірного періоду загальний страховий стаж позивача становить більше 20 років, тому останній має право на призначення дострокової пенсії на підставі пункту 3 частини першої статті 115 Закону №1058-ІV, позаяк обставини невиконання інших умов вказаної законодавчої норми відповідачем не оспорюються.

Приймаючи рішення у даній справі, суд зазначає, що обставини, які підлягали встановленню судом у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі та враховує ступінь вини позивача у відсутності повного об`єму необхідних для реалізації його прав документів та повноті записів у наявних підтверджуючих загальний стаж документах, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.

Крім цього, згідно вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач 2 ГУ ПФУ у Львівській області як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх та беззаперечних доказів, які б свідчили, що рішення від 26.09.2023 №83 прийняте відповідно до норм законодавства, з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для їх вчинення, а відтак є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 у віці 57 років звернувся з відповідною заявою про призначення дострокової пенсії за віком 19.09.2023, тому саме з цієї дати така пенсія підлягає призначенню.

Виходячи з викладеного, рішення від 26.09.2023 №83 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є протиправним та підлягає скасуванню, отже в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Тому, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Частиною другою статті 245 КАС України закріплено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Рішення №83 від 26.09.2023 про відмову у призначенні дострокової пенсії за віком стосується прав конкретної особи та є індивідуальним актом, а тому підлягає оскарженню шляхом подання позову про визнання його протиправним та скасування.

Пунктом 4.2 розділу ІV Приймання, оформлення і розгляд документів Порядку №22-1 передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви позивача та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності, було визначено Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області.

Згідно з вимогами пункту 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Відповідно до абзацу другого пункту 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Згідно з пунктом 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, а після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що виплачує пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову у призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні підстави для задоволення щодо нього позовних вимог.

Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є уповноваженим органом, який має право приймати рішення про призначення позивачу пенсії за віком, а прийнявши таке рішення, має передати електронну пенсійну справу засобами програмного забезпечення до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за місцем реєстрації особи для здійснення виплати пенсії.

У суду немає сумніву, що після призначення пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області не буде здійснювати її виплату.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, вказував, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується - у справі Гурепка проти України (Gurepka v. Ukraine); спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце ( рішення від 26.10.2000 р. у справі Кудла проти Польщі (Kudla v. Poland), ) (п. 29 рішення Європейського суду з прав людини від 16.08.2013 р. у справі Гарнага проти України (Garnaga v. Ukraine).

Згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій, недобросовісно, нерозсудливо, непропорційно.

Отже, з урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити частково шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 26.09.2023 №83 про відмову позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком; зобов`язання ГУ ПФУ у Львівській області призначити позивачу з 19.09.2023 дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 05.05.1981 по 01.09.2003 та з 30.04.2007 по 24.01.2008.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області (яким винесено рішення про відмову у призначенні пенсії) необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок), який сплачений відповідно до квитанції від 13 лютого 2024 року № ПН964 (арк. спр. 3).

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22-В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, місто Львів, вулиця Митрополита Андрея, будинок 10, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 26 вересня 2023 року №83 про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 з 19 вересня 2023 року дострокову пенсію за віком відповідно до пункту 3 частини першої статті 115 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 05 травня 1981 року по 01 вересня 2003 року та з 30 квітня 2007 року по 24 січня 2008 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.І. Смокович

Повний текст рішення складено та підписано 05 червня 2024 року.