Справа № 200/2166/24
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

06 червня 2024 року Справа №200/2166/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання адвоката Ухова Романа Владиславовича про розгляд справи №200/2166/24 за правилами загального позовного провадження, -

ВСТАНОВИВ:

12.04.2024 до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Ухова Романа Владиславовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Донецькій області з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №552 від 29.03.2024 ГУНП в Донецькій області Про порушення службової дисципліни окремими працівниками роти поліції особливого призначення ГУНП в Донецькій області та їх покарання в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0113260) у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Донецькій області №159 о/с від 02.04.2024 ГУНП в Донецькій області По особовому складу;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області видати розпорядчий документ щодо поновлення на службі в поліції поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0113260) із 02.04.2024;

- допустити судове рішення в частині поновлення на службі в поліції поліцейського взводу № 2 роти поліції особливого призначення ГУНП в Донецькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_1 (0113260) до негайного виконання;

- стягнути із Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу із 02.04.2024 по час ухвалення судового рішення.

Підставою для звернення до суду є порушення, на думку позивача, прав у сфері публічно-правових відносин через безпідставне винесення відповідачем спірних наказів.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 17.04.2024 відкрито провадження у справі вирішено відмовити у задоволенні клопотання адвоката Ухова Романа Владиславовича про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, витребувати у відповідача докази у справі.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на адміністративний позов за змістом якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Від адвоката Ухова Романа Владиславовича надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в обґрунтування якого вказав, що дана справа, потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин, отже не може бути розглянута за правилами спрощеного провадження.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з п. 3 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України, загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що зазначено в п. 4 ст. 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до пунктів 5, 6 ч. 4 ст.12 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років"; щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

У примітці до ст. 51-3 Закону України "Про запобігання корупції" визначено, що службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, що виключає таку справу з переліку справ незначної складності.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 257 КАС України).

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом сторін).

Відповідно до ч. 4 ст. 260 Кодексу адміністративного судочинства України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про:

1) залишення заяви відповідача без задоволення;

2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справ в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Зважаючи на те, що справа не відноситься до переліку справ, які повинні розглядатись виключно в загальному позовному провадженні (ч. 4 ст. 257 КАС України), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача, оскільки справа №200/2166/24 є незначної складності і характер спірних правовідносин та предмет доказування в ній не вимагають перехід справи за правилами загального позовного провадження.

При цьому, суд зазначає, що сторони не позбавлені можливості висловлювати свої доводи та заперечення стосовно спірних правовідносин шляхом подання заяв по суті позовних вимог. Розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін не позбавляє можливості участі у справі, жодним чином не створює будь-яких процесуальних чи практичних перешкод особі в доступі до правосуддя.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 9 ст. 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З наведеного слідує, що пояснення сторін, надані в ході судових засідань, не є доказами в розумінні приписів ст. 72 КАС України, в той час як судом рішення приймається на підставі тих доказів, з якими ознайомлені усі учасники справи та відносно яких, у разі сумнівів в їх достовірності, необхідності уточнення будь-яких даних, сторони мають право подати письмові заяви по суті справи.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Разом з цим суд також звертає увагу на те, що практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі «Ахеп v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25.04.2002 «Varela Assalino contre le Portugal», заява №64336/01). Так, y випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (не в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Посилання представника позивача щодо необхідності розгляду справи у відкритому судовому засіданні у зв"язку із необхідністю з"ясування походження того чи іншого доказу, з"ясування деяких неточностей у поясненнях службових осіб суд вважає неспроможними, оскільки з"ясування походження того чи іншого доказу можливо здійснити в порядку письмового провадження та наявність деяких неточноснотей у поясненнях службових осіб не може мати суттевого значення для встановленння обставин по справі.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав та необхідності для розгляду даної адміністративної справи за правилами загального позовного провадження.

Керуючись статтями 12, 243, 248, 256, 257, 260, 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Ухова Романа Владиславовича про розгляд справи №200/2166/24 за правилами загального позовного провадження, - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв