Справа № 420/35474/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/35474/23

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л. Р. Місце ухвалення рішення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А.І.

Ступакової І.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, та у відпустці за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 18.10.2023 року по 27.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК, внаслідок тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за періоди: з 18.10.2022 по 27.01.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач вважає, що він набув право на отримання додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 гри, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., за періоди стаціонарного лікування, та перебування у відпустках за станом здоров`я на підставі постанови (висновку) ВЛК у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини з 18.10.2022 по 27.01.2023.

Але, ОСОБА_1 не здійснювали виплату додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ №168, у зв`язку із чим, в його інтересах 19.08.2023 було направлено заяву до Відповідача з проханням нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному розмірі в період з 18.10.2022 року по 27.01.2023 року, щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 гри, передбаченою Постановою КМУ№ 168 від 28.02.2022р, з урахуванням фактично виплачених сум.

Разом цим листом від 20.11.2023 №182/1/2227 відповідачем надано Довідку щодо нарахування та виплати грошового ОСОБА_1 (табельний номер НОМЕР_2 ), з аналізу якої вбачається, що Позивачу не здійснено нарахування та виплата додаткової винагороди, у розмірі до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 за періоди стаціонарного лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я у зв`язку із отриманням тяжкого поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини з 18.10.2022 по 27.01.2023.

Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 20.10.2022 року по 04.11.2022 року та з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 20.10.2022 року по 04.11.2022 року та з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року, з урахуванням здійснених виплат.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що згідно Довідки Гарнізонної військово-лікарської комісії від 20.02.2023 № 1725 матрос ОСОБА_1 отримав травму легкого ступеня (на підставі наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007) в якій зазначається, що травма отримана під час захисту Батьківщини. Вказує, що позивачем було отримане легке поранення, а не тяжке за яке виплата у розмірі ста тисяч гривень не передбачена. Проте, судом першої інстанції не враховано та не взято до уваги ступінь отриманого поранення Позивачем та зобов`язано військову частину здійснити відповідні виплати.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено паспортом громадянина України.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.09.2022 року № 256 солдата ОСОБА_1 , резервіста, призваного по мобілізації відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, з 28 вересня 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.10.2022 року № 279 вважати таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 до КНП Березнегуватська ЦРЛ смт з 18 жовтня 2022 року матрос ОСОБА_1 .

Сторони не заперечують та визнають, що позивач отримав поранення та був госпіталізований 18.10.2022 р.

Так, відповідно до довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) матрос ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року одержав вогнепальне осколкове поранення правої гомілки, лівої гомілки, стопи, попереку зліва. Ознак кримінальних, адміністративних правопорушень або дій у стані алкогольного сп`яніння, а також навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень не встановлено.

Також сторони не заперечують та визнають, що у спірний період з 18.10.2022 року по 27.01.2023 року позивач перебував на лікарняному та у відпустках за станом здоров`я за медичними рекомендаціями, а саме:

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.11.2022 року № 298 суд встановив, що з 04 листопада 2022 року позивача, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.11.2022 року № 297 позивача вважати таким, що вибув у відпустку за станом здоров`я з 07 листопада 2022 року по 03 грудня 2022 року.

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.12.2022 року № 322 позивача вважати таким, що прибув з відпустки 03.12.2022 року.

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.12.2022 року № 325 позивач з 06.12.2022 року направлено до ВМКЦ ПР, м. Одеса на стаціонарне лікування та згідно із витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.01.2023 року № 30 позивача вважати таким, що 28 січня 2023 року прибув до пункту постійної дислокації з клінічного санаторію Аркадія ДПС України зі стаціонарного лікування.

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 31.01.2023 року № 31 позивача вважати таким, що вибув з пункту постійної дислокації до ІНФОРМАЦІЯ_3 з 31 січня 2023 року та згідно із витягу з наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.03.2023 року № 81, 20 лютого 2023 року позивач прибув до пункту постійної дислокації з ВМКЦ ПР м. Одеса.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №19390, ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 20.10.2022 р. по 04.11.2022 р., відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 564 позивач перебував у стаціонарі з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року.

Також позивач отримав виписку № 23292 за місцем потреби КНП ООКЛ ООР, відповідно до якої ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 14.12.2022 р. по 05.01.2023 р, виписний епікриз № 14 із медичної карти стаціонарного хворого, відповідно до якого позивач перебував у санаторії з 05.01.2023 року по 27.01.2023 року, висновок травматолога від 08.02.2023 року, відповідно до якого поранення, пов`язане з захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 отримав довідку ВЛК №193 від 04.11.2022, відповідно до якої: Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок, захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після МВТ (18.10.2022р.). ВОСП лівого стегна, обох гомілок, лівої стопи. ВОСП поперекової ділянки справа. Акубаротравма. Правобічна гостра змішана приглуховатість. (Згідно Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма важкого ступеню) Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи - ТДВ - потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

Позивачу видана довідка Гарнізонної військово-лікарської комісії від 20 лютого 2023 року № 1725, складена за результатами проведеного медичного огляду ВЛК 20 лютого 2023 року, відповідно до якої захворювання, пов`язане з проходженням військової служби. Наслідки вибухової травми (18.10.2022) у вигляді множинних зміцнілих рубців поперекової ділянки та обох нижніх кінцівок, без ознак запалення з наявністю сторонніх тіл м`яких тканин обох гомілок, без порушення функції… Травма легкого ступеня (на підставі наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007).Травма (поранення), пов`язана із захистом Батьківщини.

Згідно виписки позивача, за його картковим рахунком за період з 03.10.2022 року по 15.08.2023 року, відповідно до якої вбачається, що за спірний період позивачу не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 100000 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, представник позивача подав до військової частини НОМЕР_1 заяву про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, в якій просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному розмірі в період з 18.10.2022 року по 27.01.2023 року щомісячну доплату у вигляді підвищеної додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн, передбаченою поставною КМУ № 168 від 28.02.2022 року.

Проте листом від 20.11.2023 року № 182/1/2227 відповідач відмовив у задоволенні заяви позивача, зазначивши, що 100 000 грн виплачується тим, які беруть безпосередню участь у бойових діях, а 30 000 грн військовослужбовцям, які виконують бойові (спеціальні) завдання згідно з бойовими наказами (розпорядженнями) з розрахунку пропорційно часу виконання бойових завдань. Разом із цим листом відповідачем надано позивачу копії витягів з наказу та картку особового рахунку ОСОБА_1 .

Згідно особового рахунку ОСОБА_1 , за період жовтень 2022 року по серпень 2023 року суд встановив, що позивачу виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн у лютому 2023 року, у розмірі 80 000 грн у березні 2023 року, у розмірі 41612,91 грн у листопаді 2022 року, по 30 000 грн - у жовтні 2022 року, у грудні 2022 року та у січні 2023 року, та з квітня 2023 року по липень 2023 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.11.2022 № 1151 Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям призваних по мобілізації на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 матроса ОСОБА_1 було включено до списків на виплату додаткової винагороди 30 000 грн згідно додатку 1 за період проходження служби з 1 жовтня по 31 жовтня 2022 року та до списку на виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн з розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби у таких діях та заходах з 1 жовтня по 31 жовтня 2022 року згідно з додатку 2.

Відповідно до додатку 1 до цього наказу ОСОБА_1 враховано періоди, за який здійснюється виплата 30000 грн: 01.10.2022 -09.10.2020 в сумі 8709,68 грн; 18.10.2022 -31.10.2022 в сумі 13548,39 грн. Відповідно до додатку 2 до цього наказу ОСОБА_1 враховано періоди, за який здійснюється виплата 100 000 грн: 12.10.2022 17.10.2022 в сумі 19354,84 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира В/Ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.12.2022 № 1276 Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям призваних по мобілізації та на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 матроса ОСОБА_1 було включено до списків на виплату додаткової винагороди 30000 грн згідно додатку 1, та відповідно до додатку 1 позивачу нараховано за листопад 2022 року 30000 грн.

Відповідно до витягу з наказу командира В/Ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської - господарської діяльності) від 05.01.2023 № 8 Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям призваних по мобілізації та на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 матроса ОСОБА_1 було включено до списків на виплату додаткової винагороди 30 000 грн згідно додатку 1 та відповідно до додатку 1 до цього наказу позивачу нараховано 30000 грн за грудень 2022 року.

Також згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.02.2023 № 2014 Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям призваних по мобілізації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (зі змінами) та на підставі окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року № 912/з/29 матроса ОСОБА_1 було включено до списків на виплату додаткової винагороди 100 000 грн згідно додатку 5 та відповідно до цього додатку, суд встановив, що позивачу за період з 01.01.2023 року по 31.01.2023 року нараховано 100000 грн.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті суд першої інстанції, прийшов до висновку що позовні вимоги є частково доведеними, а тому позовні вимоги належать задоволенню частково шляхом визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 20.10.2022 року по 04.11.2022 року та з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року та зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 20.10.2022 року по 04.11.2022 року та з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року, з урахуванням здійснених виплат.

При цьому вказав, що за період перебування у відпустки за станом здоров`я позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі до 100 000 грн., що підтверджується карткою особового рахунку позивача за лютий 2023 року.

Крім того, зазначив, що подальше лікування позивача та перебування у санаторії було покликано із загостренням/ускладненням сукупного захворювання і те, що на підставі довідки Гарнізонної військово-лікарської комісії від 20 лютого 2023 року № 1725 вже травма визначена як легкого ступеня, а тому прийшов до висновку, що за вказаний період лікування та перебування у санаторії: з 14.12.2022 р. по 05.01.2023 року та 05.01.2023 року по 27.01.2023 року у відповідача не виникло обов`язку щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (надалі, також - Закон №2232-XII, Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно із частиною 14 статті 2 Закону № 2232-XII, виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та триває по теперішній час.

Позивач є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) матрос ОСОБА_1 18 жовтня 2022 року одержав вогнепальне осколкове поранення правої гомілки, лівої гомілки, стопи, попереку зліва.

Згідно матеріалів справи, сторони не заперечують та визнають, що у спірний період з 18.10.2022 року по 27.01.2023 року позивач перебував на лікарняному та у відпустках за станом здоров`я за медичними рекомендаціям

Водночас, за спірний період позивачу не виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 100000 грн., що стало підставою звернення до суду.

Так, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (надалі, також - Закон № 2011-XII).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до частини 4 статті 9 Закону №2011-XII, порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України (частина 4 статті 9 вказаного вище Закону).

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі, також - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин по 01.06.2023) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Разом з тим, з аналізу наведених норм Постанови №168 слідує встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини;

2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Також, аналогічна норма передбачена і в Наказі Міністерства оброни України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 №260 (надалі, також - Порядок №260), відповідно до пункту 10 Розділу XXXIV у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які:

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану в Україні поранень та травм, пов`язаних із захистом Батьківщини),- виплата здійснюється за весь місяць, у якому військовослужбовець загинув (помер);

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення),- за час перебування в полоні (заручниках) та до дня звільнення включно або за час перебування в інтернуванні та до дня повернення до України або за час безвісної відсутності;

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних),- з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Також приписами пункту 11 Розділу XXXIV - Порядку №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними, а постанова № 168, як в редакції до внесення змін так і після містила норми щодо виплати 100000 грн. у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.09.2022 року № 256 солдата ОСОБА_1 , резервіста, призваного по мобілізації відповідно до Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, з 28 вересня 2022 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

18 жовтня 2022 року одержав вогнепальне осколкове поранення правої гомілки, лівої гомілки, стопи, попереку зліва та відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.10.2022 року № 279 вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації з метою виконання службових (бойових) завдань у складі оперативного угрупування військ ІНФОРМАЦІЯ_2 до КНП Березнегуватська ЦРЛ смт з 18 жовтня 2022 року матрос ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №19390, ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 20.10.2022 р. по 04.11.2022 р., відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 564 позивач перебував у стаціонарі з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року.

ОСОБА_1 отримав довідку ВЛК №193 від 04.11.2022, відповідно до якої: Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок, захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після МВТ (18.10.2022р.). ВОСП лівого стегна, обох гомілок, лівої стопи. ВОСП поперекової ділянки справа. Акубаротравма. Правобічна гостра змішана приглуховатість. (Згідно Наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 травма важкого ступеню) Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Довідка про обставини травми не надана. На підставі статті 81 графи II Розкладу хвороб, графи - ТДВ - потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів.

При цьому, в матеріалах справи, міститься довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) видана ОСОБА_1 про те, що « 18.10.22 року, одержав вогнепальне осколкове поранення правої гомілки, лівої гомілки, стопи, попереку зліва.

За обставин: 18 жовтня 2022 року близько 12:00 поблизу н. п. Давидів Брід Херсонської області під час виконання бойових завдань із захисту Батьківщини, внаслідок обстрілу АГС отримав поранення. Ознак кримінальних, адміністративних правопорушень або дій у стані алкогольного сп`яніння, а також навмисного спричинення собі тілесних ушкоджень не встановлено. Підстава: витяг з журналу бойових дій В/Ч НОМЕР_1 від 05.12.2022 року № 182/5237

Також, те що травма пов`язана із захистом Батьківщини підтверджено, довідкою травматолога від 08.02.2023 року та довідкою Гарнізонної ВЛК від 20.02.2023 року.

При цьому, згідно довідки ВЛК від 04.11.2022 року, згідно наказу МОЗ України № 370 від 04.07.2007 року травма важкого ступеню, а тому доводи апелянта щодо тяжкості травми в цей період є безпідставними.

Отже, наявна перша умова для виплати позивачеві додаткової винагороди поранення (травма), пов`язане із захистом Батьківщини.

Також судом встановлено, що відповідно до первинної медичної карточки Форма 100, ОСОБА_1 отримав поранення та був госпіталізований 18.10.2022 р. та згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №19390, виданої КНП «Одеською районною клінічною лікарнею» Одеської обласної ради ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 20.10.2022 р. по 04.11.2022 р.

Відповідно до витягу із наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.12.2022 року № 325 позивач з 06.12.2022 року направлено до ВМКЦ ПР, м. Одеса на стаціонарне лікування.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 564 позивач перебував у стаціонарі з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року.

Тобто, наявна друга умова - перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я для виплати позивачеві додаткової винагороди.

Жодних документів, які б підтверджували недостовірність вказаної інформації, матеріали справи не містять і відповідачем не надано.

Відтак, враховуючи положення вказаних вище норм та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що у період з 20.10.2022 року по 04.11.2022 року та з 07.12.2022 року по 14.12.2022 року позивачу, відповідно до Постанови №168, підлягала виплаті додаткова винагорода, в розмірі до 100 000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

В іншій частині позовних вимог, у задоволенні яких судом першої інстанції було відмовлено, колегія суддів не надає оцінку відповідно до ст. 308 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 червня 2024 року.

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А.І. Бітов

Суддя: І.Г. Ступакова