Справа № 200/1878/24
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року Справа№200/1878/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Загацької Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, площа Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборності, буд. 158б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески в розмірі 7405,03 грн. (сім тисяч чотириста п`ять грн. 03 коп.);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2020-2022 роки, розмір якої становить 12136 (дванадцять тисяч двісті тридцять шість грн.) 71 коп. та зарахувати період робити ОСОБА_1 на посаді лікарня-анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії з 01.01.2004 по 12.05.2009 до її стажу у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україна в Донецькій області провести виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 з дати її призначення, а саме з 11.09.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вважає, що відповідач протиправно, в порушення вимог статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", при обчисленні страхового стажу не зарахував періоди роботи позивача з 01.01.2004 року по 12.05.2009 року в подвійному розмірі.

Крім того вказує, що вона отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, після його звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області для призначення пенсії за віком відповідачем при розрахунку пенсії не було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні за 2020-2022 роки, а було здійснено переведення на інший вид пенсії, а не призначення нової пенсії, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Ухвалою суду від 05 квітня 2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 200/1878/24, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 12.04.2024 було надано відзив на позовну заяву у якому представник відповідача вказує, що з 11.09.2023 року позивачку переведено з пенсії за вислугу років, яка була призначена 13.09.2009 року на пенсію за віком відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказує, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Розділ XV Прикінцевих положень Закону № 1058 було доповнено пунктом 4-3, відповідно до якого пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. Враховуючи вищевикладене, з 11.09.2023 року позивачку було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком та перераховано відповідно до ст.ст. 40, 42, 45 Закону № 1058.

Зазначає, що показник середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки застосовуються лише при первинному призначенні пенсії у 2023 році.

Стосовно зарахування трудового стажу у подвійному розмірі за період роботи на посаді лікаря-анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії з 01.01.2004 по 12.05.2009. Правом на пільгове обчислення страхового стажу відповідно до статті 60 Закону № 1788 користуються особи, які працювали у згаданих закладах до 01.01.2004. Після набрання чинності Закону № 1058, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Таким чином, підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 12.05.2009 у реанімаційному відділенні в подвійному розмірі відсутні.

Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18.04.2024 було надано відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача вказує, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, з 13.05.2009 як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 03.11.2023 як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачем надано заяву про перерахунок (перехід з виду на вид) від 03.11.2023 №19445. Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ, а саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Зазначає, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Виключення складають випадки коли особа після призначення пенсії по інвалідності працювала і набула не менш, як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії (попереднього перерахунку пенсії без урахування автоматичного перерахунку, передбаченого абзацом 5 частини четвертої статті 42 Закону №1058) під час переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена (визначений) частиною другою статті 40 Закону №1058 для призначення пенсій, тобто при первинному призначенні.

Також вказує, що після набрання чинності Закону №1058, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі. Таким чином, підстави для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 12.05.2009 у реанімаційному відділенні в подвійному розмірі відсутні.

Представником позивача було надано відповідь на відзиви відповідачів, у якому заперечує проти доводів відповідачів та наполягає на задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, з 13.05.2009 як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Витяг ППВП ПФУ (рішення 91 від 05.02.2018)), з 03.11.2023 як отримувач пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до заяви позивача від 03.11.2023.

З протоколу/алгоритму розрахунку пенсії позивача вбачається, що для обчислення пенсії позивача враховується показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (п.4.3. розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058), розмір пенсії позивачки розраховано із заробітної плати 7994,47 грн. (3764,40 середній показник заробітної плати за 2014-2016 роки х коефіцієнта збільшення показника середньої ЗП: 2.) при загальному стажі роботи 51 рік 5 місяців 13 днів.

17.01.2024 позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про перерахунок пенсії за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2020-2022 роки, 12236,71 грн. та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 11.09.2023; зарахувати період роботи в дитячій міській лікарні м. Костянтинівка на посаді лікаря педіатрії у відділенні реанімації з 01.04.1995 по 01.03.1999, лікаря-анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії з 01.03.1999 по 12.05.2009 до стажу у подвійному розмір відповідно до ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та провести виплату перерахованої пенсії з дати призначення, а саме з 11.09.2023.

Листом від 11.03.2024 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивача про те, що після набрання чинності Закону України №1058, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, а отже відстав для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 12.05.2009 у реанімаційному відділенні у подвійному розмірі відсутні, крім того вказав, що середньомісячна заробітна плата для обчислення пенсії відповідно до статті 40 Закону №1058 з 01.03.2024 складає 23644.20 грн (7994.47 грн показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески в цілому по Україні за 2014-2016 роки з урахуванням індексації х 2.95757 - індивідуальний коефіцієнт заробітної плати за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.06.2023). Розмір пенсії з 01.03.2024 складає 12382.68 грн, в тому числі: 12157.14 грн - розмір пенсії за віком, (0.51417 х 23644.20 грн); 225.54 грн - доплата за 21 рік понаднормативного стажу.

Відповідно до записів трудової книжки позивача у спірний період позивач працювала у Дитячій міській лікарні м. Костянтинівка на посаді лікаря-анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії з 01.03.1999 (наказ № 0005-18 від 04.03.1999) по 12.05.2009 (наказ 001-31 12.05.2009).

Відповідно до протоколу розрахунку стажу позивача станом на 2023 рік період роботи з 01.01.2004 по 12.05.2009 не зараховано до стажу у подвійному розмірі.

На переконання відповідача, проводити обчислення стажу в подвійному розмірі після 01.01.2004 року не має правових підстав, оскільки умови обчислення стажу, у тому числі пільговому, після 01 січня 2004 року передбачені приписами статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від09.07.2003 року, де зазначено, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, яке діяло раніше, за період з 01 січня 2004 року застосовується в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Також судом встановлено, що позивачу з 13.05.2009 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Після досягненню пенсійного віку позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України із заявою від 03.11.2023 у якій просив перерахувати пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Окремо у заяві позивач просила пенсійний фонд застосувати нові середні показники коефіцієнтів середньої зарплати за три календарних роки, що передували року зверненням за призначенням пенсії за віком.

Заяву за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Із матеріалів справи встановлено, що бажану для позивача пенсію призначено з 11.09.2023 (з дня наступного після дати народження позивача 60 років).

Також встановлено, що для обчислення пенсії позивачу враховано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (п.4.3. розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058), який з урахуванням індексацій відповідно до частини 2 статті 42 Закону № 1058 складає 7405.03 грн на дату звернення за перерахунком, з 01.03.2024 - 7994.47 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Щодо спірних правовідносинах питання полягає у правомірності незарахування відповідачем періодів трудової діяльності з 01.01.2004 по 12.05.2009 саме у подвійному розмірі.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі- Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від09.07.2003 (далі - Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 вказаного Закону, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески; страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше, надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Приписами частин першої-третьої статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Як зазначено у частині четвертій статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільги щодо обчислення стажу роботи в деяких медичних закладах передбачені статтею 60 Закону України № 1788-XII, згідно до якої робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, закладах (відділеннях) з лікуванням осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи в подвійному розмірі.

Суд констатує, що редакція статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є чинною на теперішній час.

Стаття 24 Закону № 1058-IV не скасовує статтю 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та не зупиняє її дію.

Аналогічна правова позиція щодо застосування положень статті 24 Закону № 1058-IV та статті 60 Закону № 1788-ХІІ викладена у постановах Верхового Суду від 04.12.2019 у справі № 689/872/17 та від 27.02.2020 у справі № 462/1713/17, які, у силу вимог частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону № 1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.

Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Із матеріалів справи, зокрема, копії трудової книжки позивача, встановлено, що записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло, та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені. При цьому, від відповідача - 1 ГУ ПФУ в Донецькій області відсутні будь-які зауваження щодо заповнення трудової книжки позивача.

Відповідно до записів трудової книжки у спірний період позивач працювала на посаді лікаря-анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії з 01.03.1999 по 12.05.2009.

Листом від 11.03.2024 ГУ ПФУ в Донецькій області повідомило позивача про те, що після набрання чинності Закону України №1058, тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, а отже відстав для зарахування періоду роботи з 01.01.2004 по 12.05.2009 у реанімаційному відділенні у подвійному розмірі відсутні.

Суд звертає увагу, що для зарахування медичному працівнику стажу у подвійному розмірі необхідно враховувати специфіку місця роботи працівника, а не посади, що він обіймав.

Так, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 303 від 8 жовтня 1997 року проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28 травня 2002 року № 10.02.11/450 та від21червня 2002 року № 02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Слід відмітити, що у відповідності до спеціального листа Міністерства охорони здоров`я України на адресу Пенсійного фонду України від 08.12.2006 року № 10.01.09/2209 щодо віднесення окремих структурних підрозділів охорони здоров`я до відділень реанімації, робота в яких відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, вказано що у реанімаційній службі закладів охорони здоров`я існували такі відділення: відділення (групи) анестезіології реанімації створювалися в лікарнях, які мали до 80% ліжок хірургічного профілю. В закладках, де кількість хірургічних ліжок менша і таке відділення не може бути створено за встановленими нормативами (пологові будинки з числом ліжок хірургічного профілю 75 і т.д.), організовувалися палати для реанімації і інтенсивної терапії з введенням посад лікарів анестезіологів реаніматологів та медичних сестер анестезіологів (наказ МОЗ СРСР від 19.08.1969 року № 605 «Про поліпшення анестезіолого реанімаційної служби в державі») та відділення реанімації і інтенсивної терапії.

Таким чином, робота позивача з 01.01.2004 по 12.05.2009 лікарем-анестезіологом в незалежності від найменувань посад та внесення змін до найменування закладу зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відмовляючи у зарахуванні періодів роботи позивача з 01.01.2004 по 12.05.2009 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідач діяв протиправно.

Враховуючи вищевикладене, у спірних правовідносинах, з метою захисту порушеного права позивача та з метою подальшого недопущення порушення відповідачем права позивача на пенсію, ефективним та належним способом захисту, з врахуванням заявленого позивачем змісту позовних вимог, є зобов`язання відповідача - 1 зарахувати до стажу роботи період роботи позивача з 01.01.2004 по 12.05.2009 на посаді лікаря анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Водночас, суд зобов`язує вчинити зарахування спірного періоду саме відповідача 1 (ГУ ПФУ в Донецькій області), оскільки дане питання розглядалось саме ним, а матеріали справи не містять доказів порушеного права в цій частині позову з боку відповідача 2 (ГУ ПФУ в Запорізькій області).

Поряд з цим, судовому захисту підлягає лише порушене право, захист непорушених прав не узгоджується із завданням та принципами адміністративного судочинства.

Щодо перерахунку пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, суд зазначає таке.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно статті 1 Закону №1058-ІV, пенсією є щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 2 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції чинній на момент призначення позивачці пенсії за вислугу років) призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно статті 6 цього Закону, особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Приписами статті 10 Закону №1058-IV визначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Частиною другою статті 40 Закону №1058-IV визначено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Відповідно до частини третьої статті 45 Закону №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду (абзац перший).

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (абзац другий).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку про визначення частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV порядку переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший вид пенсії.

Таким чином, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої саме Законом №1058-ІV.

Як встановлено судом, позивачу призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивачка у 2023 році звернулась вперше.

Отже, отримуючи пенсію за вислугу років позивачка не отримувала будь-який з видів пенсій, встановлених Законом №1058-ІV, тому звернувшись до відповідача із заявою від 03.11.2023 про призначення їй пенсії за віком, позивачка використала право на призначення пенсії в солідарній системі відповідно до Закону №1058-ІV вперше.

У випадку, коли особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, у подальшому при розрахунку пенсії за віком за Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування такій особі показник середньої заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії, оскільки пенсія за віком передбачена іншим законом, ніж пенсія за вислугу років.

Аналогічну за змістом правову позицію висловлено Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 22.12.2015 у справі №21-4071а15 та від 31.03.2015 у справі №21-612а14 та підтримано Верховним Судом у постановах від 11.09.2019 у справі №363/1493/17 та від 25.03.2020 у справі №367/1130/17.

Таким чином при призначенні позивачу з 11.09.2023 пенсії за віком відповідачем не застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки.

А тому, відповідача 2 (ГУ ПФУ в Запорізькій області) слід зобов`язати провести перерахунок призначеної позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки, тобто за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, починаючи з дати перерахунку позивачці пенсії за віком, тобто з 02.05.2023, з урахуванням уже виплачених сум.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у даній частині також.

Одночасно суд зазначає, що зазначення конкретних розмірів пенсії є зайвим, оскільки це повноваження відповідача 2.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача - 1 провести виплату перерахованої пенсії, суд зазначає наступне.

Судовому захисту підлягає лише дійсне порушене право. Задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто, на майбутнє, що суперечить приписам Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, така вимога заявлена передчасно, а тому, суд відмовляє у її задоволенні.

Частиною 1 ст.72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 КАС України).

Відповідно до статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі, як суб`єкт владних повноважень, не надали суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову частково.

Щодо судових витрат.

Згідно з положеннями ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Ч.8 ст.139 КАС України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник внаслідок ухвалення протиправного рішення відповідачем - 2 та протиправною бездіяльністю відповідача - 1, що мало наслідком звернення позивача до суду з цим позовом, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача 1 та 2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн пропорційно.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м.Слов`янськ, площа Соборна, 3, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр-т Соборності, буд. 158б, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - частково задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо незарахування ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 12.05.2009 на посаді лікаря анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.2004 по 12.05.2009 на посаді лікаря анестезіолога відділення реанімації та інтенсивної терапії у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо проведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 за віком із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, саме за 2020-2022 роки, та провести виплату перерахованої пенсії з дати її призначення, а саме з 11.09.2023.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суму судового збору в розмірі 605,60 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області суму судового збору в розмірі 605,60 грн.

Повне судове рішення складено 06.06.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В.Загацька