Справа № 333/10533/23
Суддя: Піх Ю. Р.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/333/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., секретаря судового засідання Гудіна І.В. розглянувши у судовому засіданні матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (03150 м.Київ, вулиця Антоновича,б.51), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) (69104 м.Запоріжжя, вулиця Європейська,б.16) про визнання протиправними та скасування постанов про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати Постанову серії АА 00013131 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 27.07.2023, складену старшим інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В., відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 102 000,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

- визнати протиправною та скасувати Постанову серії АА 00013271 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 01.08.2023, складену заступником директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В., відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 102 000,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

- визнати протиправною та скасувати Постанову серії АА 00013272 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 01.08.2023, складену заступником директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В., відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 102 000,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

- стягнути з відповідача суми понесених судових витрат в розмірі сплаченого судового збору.

В обґрунтування позову Позивач зазначив, що 10.10.2023 року від Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) отримав постанови про відкриття виконавчого провадження: № 72958409 від 05.10.2023 р., винесену при примусовому виконанні постанови №АА 00013131 від 27.07.2023, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті; № 72958227 від 05.10.2023 р., винесену при примусовому виконанні постанови №АА 00013271 від 01.08.2023, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті; № 72958324 від 05.10.2023р., винесену при примусовому виконанні постанови №АА 00013272 від 01.08.2023, виданої Державною службою України з безпеки на транспорті.

Ознайомившись з виконавчими провадженнями Позивач дізнався про наявність зазначених постанов, відповідно до яких:

Згідно Постанови серії АА 00013131 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 27.07.2023, складеної старшим інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В., відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 52 000,00 грн. за допущення відповідальною особою руху транспортного засобу КОБАЛЬТ АС-3257/1, днз НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктами 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 48,5% (12.61 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 50, 979% (9.686 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєнні осі 19 тон там відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах;

Згідно Постанови серії АА 00013271 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 01.08.2023, складеної заступником директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В., відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 52 000,00 грн. за допущення відповідальною особою руху транспортного засобу КОБАЛЬТ АС-3257/1, днз НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктами 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 47,808% (12.43 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 48, 105% (9.14 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєнні осі 19 тон там відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах;

Згідно Постанови серії АА 00013272 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 01.08.2023, складеної заступником директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В., відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 52 000,00 грн. за допущення відповідальною особою руху транспортного засобу САМС NH3255P35C6М3 Д, днз НОМЕР_3 із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктами 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 41,75% (10.855 тон) при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 44,789% (8.51 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєнні осі 19 тон там відстані між осями від 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах.

Вказані Постанови, позивачем не отримувались.

Позивач вважає вказані постанови протиправними з огляду на таке. Відповідачем не подано будь-яких доказів щодо вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу позивача та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів. Зазначене в оскаржуваних постановах перевантаження вказано без зазначення конкретної осі автомобіля. Із наявних матеріалів справи не вбачається можливим з`ясувати на основі чого уповноважена особа прийшла до висновку про перевантаження транспортних засобів, про перевищення навантаження на одинарну вісь транспортного засобу і не вказано, на яку саме вісь припадає перевантаження. Всупереч Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року № 512 вони не містить інформації про тип транспортного засобу (сідловий тягач, контейнеровоз, вантажний самоскид тощо), взагалі не містять інформації щодо напівпричепа, що ставить під сумнів врахування вказаного критерію при встановленні факту перевищення, встановлених законодавством вагових норм. Натомість оскаржувані постанови містить лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак доказів на підтвердження перевищення встановлених законодавством вагової норми Відповідачем не надавалось. В оскаржуваних постановах про притягнення позивача до відповідальності зазначено, що транспортні засоби позивача зважувався технічним засобом WIM 69, WAGA-WIM 35, зав. № 15. Повірка засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації передбачена ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», відповідно до якої законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту. Разом із оскаржуваними постановами відповідачем не було надано свідоцтво про повірку ваг, якими здійснювалось зважування, що може свідчити про те що ваги не можуть застосовуватись при зважуванні у сфері законодавчо регульованої метрології та можуть мати надмірну відносну похибку.

Також Позивач зазначив, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами розраховується по формулі:

* % перевищення = x факт - x норм - похибка пристрою x норм х 100 %, в якій:

x факт фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); х норм нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Похибка пристрою регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Однак, у оскаржуваних постановах одиниця виміру вказана не тонна, а кілограм, що суперечить Інструкції. Автомобілі позивача відповідно до ТТН перевозив подільний (сипучий, рухомий) вантаж, що може переміщуватися по всім осям транспортного засобу під час руху. Тому, проведення зважування у русі, шляхом по осьового зважування, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу, адже це не дозволяє врахувати перерозподіл тиску на осі та зсув центру ваги під час нахилу тягача при заїзді на ваги, тоді як вантаж, в силу своїх сипучих властивостей, легко деформується та вільно переміщується під дією мінімальних сил. Правила перевезення неподільного та подільного вантажів у випадку перевищення вагових або габаритних параметрів є різними:

- перевезення неподільного вантажу допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі;

- перевезення подільного вантажу з перевищенням вагових норм не допускається взагалі.

У свою чергу, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП встановлено, що перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу. Примітка. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку про те, що для настання відповідальності за вказаною нормою необхідним є встановлення факту перевезення вантажу без відповідного дозволу. Транспортний засіб позивача перевозив асфальтобетонну суміш (навалом), яка за своїми характеристиками є подільним вантажем (може при завантаженні бути поділений на окремі частки без втрати або пошкодження його властивостей), тому перевезення такого вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, відповідно до п. 22.5 Правил дорожнього руху України заборонено. Головна мета такої заборони збереження автомобільних доріг та попередження їх передчасного руйнування. Унаслідок цього й встановлено заборону з перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без будь-яких винятків. Отже, чинним законодавством встановлена імперативна заборона на перевезення подільних вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що виключає можливість отримання перевізником відповідного дозволу. Враховуючи зазначене, заборона руху транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів при перевезенні подільного вантажу унеможливлює отримання перевізником дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. З огляду на відсутність на законодавчому рівні можливості отримання особою дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, на особу не може бути накладений штраф відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП за відсутність такого дозволу. Оскаржувані постанови містить масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничного допустимого навантаження на вісь і загальної маси транспортного засобу з інформацією про фактичне навантаження на вісь і загальної маси транспортного засобу в момент зважування, однак відповідачем належним чином не обґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тонах. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Крім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Самі постанови не можуть оцінюватися в розумінні ст. ст. 73,74 КАС України у якості належного та достатнього доказу, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б вказували на те, що транспортний засіб позивача допустив рух із перевищенням нормативних параметрів, зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України відповідач позивачеві не надавав. Отже, на думку позивача, постанови не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справах про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не містять ні інформації про тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформації про фактичну масу (вагу) вказаного в постанові транспортного засобу, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами. А відтак враховуючи, що особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії, відповідач повинен довести правомірність свого рішення. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Також позивач просить поновити строк для звернення до суду із позовом.

27.11.2023 суд своєю ухвалою відкрив провадження у справі, прийняв рішення розглядати справу у порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

20.12.2023 відповідач подав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зокрема заперечення мотивував тим, що в Україні передбачено здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті, за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі: вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо.

Додатково зазначено, що відповідальна особа позивач у справі допустила рух транспортних засобів із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України. Вважає вказані постанови правомірними, виходячи із норм Конституції України, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, якими покладено на посадових осіб Уктрансбезпеки функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів з можливістю накладення адміністративних стягнень. Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 року № 1174. Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих. Тобто суть процесу автофіксації правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті полягає у забезпеченні прозорості фіксації порушень, зменшення участі посадових осіб у вказаному процесі, що спрямовано на об`єктивну оцінку обставин та фактів вчинення правопорушення. Закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи. На підтвердження факту фіксації руху транспортних засобів позивача через автоматичний пункт з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, що стало підставою для притягнення його до відповідальності, а також щодо справності технічного засобу та достовірності встановлених ним відомостей, представник відповідача зауважує, що прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 69, WAGA-WIM 35, № 15, яким здійснювалася фіксація правопорушення в автоматичному режимі є справним та придатним до експлуатації, що підтверджується сертифікатом відповідності UA.TR.113-0619-21; 0695/12F-22 до 21.10.2023. Щодо перевезення сипучого вантажу (асфальтобетонної суміші), то законодавством не передбачено можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у випадку переміщення вантажу у вантажному відсіку автомобіля. Також, переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки руху. Пунктом 12.5 Правил перевезень № 363, передбачено, що для транспортування вантаж необхідно рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Крім того, згідно з чинним законодавством будь-яких виключень з Правил дорожнього руху (пункти 2.3 а, 2.3 б, 12.1) при перевезенні подільних (в тому числі сипучих) вантажів не встановлено. За таких обставин представник відповідача вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, так як оскаржувані постанови ухвалені уповноваженою посадовою особою, в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення.

22.02.2024 до суду від представника позивача адвоката Кравченка С.І. надійшла відповідь на відзив, в якому вказав, що позивач подав позов щодо оскарження вказаних вище постанов в десятиденний строк з дня ознайомлення з такими постановами у виконавчих провадженнях. Крім того, разом із позовом позивачем подано також і заяву про поновлення строку для звернення до адміністративного суду адміністративним позовом.

Позивач має у власності також квартиру АДРЕСА_2 , в якій також проживає його мати ОСОБА_2 , 1937 року народження. Мати позивача є людиною похилого віку та має низку захворювань, а саме: хронічний холецистит, хронічний панкреатит, хронічний пієлонефрит нефроптоз, ангіоспазм судин головного мозку, ішемічна хвороба серця, стенокардія, інші супутні захворювання.

Крім того, на початку 2023 року у матері позивача посилились хвороби хребта, остеохондроз, спондилоартроз, деформуючий спондильоз, протрузії між хребцевих дисків, форамінальний стеноз, сколіоз. Вказані хвороби зумовили потребу стороннього догляду матері позивача, тому він змушений був тривалий час проживати з нею у належній йому квартирі АДРЕСА_2 . Більш того, мали місце випадки прильотів недалеко від вказаної квартири. У зв`язку вказаними обставинами та через непередбачуваність активності ракетних дій агресора в умовах воєнного стану, позивач, як єдиний син, не міг залишати на тривалий час матір, тому фактично з квітня 2023 року проживав разом з нею по вказаній вище квартирі, то підтверджується довідкою № 40.

У розділі «Інформація про технічний засіб, яким в автоматичному зафіксовано правопорушення» в графі «назва технічного засобу, код, тип обладнання серійний номер» вказано - WIM 69, WAGA-WIM35, зав. № 15, а в графі «серія і номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії» вказано UА.ТR. 113-0619-21; 0695/12F-22 до 23/10.2023 року. Відповідачем листом від 07.11.2023року «Щодо розгляду адвокатського запиту рекомендовано звернутись до Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, як до належного розпорядника даної інформації, оскільки відповідно до покладних на нього завдань, вказане агентство забезпечує організації будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення. Державним агентством відновлення та розвитку інфраструктури України листах 22.11.2023 року та від 24.11.23 року надано: копію паспорту комплексу зважування у русі WAGA-WIMЗ5 на 2 смуги руху: М-18 Харків-Сімферополь-Алушта- Ялта, км 280-428, заводська номер 15; копію сертифікату відповідності UА.ТR. 113-0619-12F-22, копію сертифікату відповідності № UA.TR.113-0695/12F-22; копію сертифікату перевірки типу № UA.TR.113-0619-21. Таким чином, з наданих відповідачем доказів вбачається, що свідоцтво про повірку технічного засобу та строк його дії UA.TR.113-0619-21; 0695/12F-22 зі строком дії до 23.10.2023 року не існує, що свідчить про внесення відповідачем в оскаржувані постанови недостовірної інформації, оскільки надані документи не є свідоцтвом і мають інші номери, ніж ті, що вказані в оскаржуваних постановах. Фіксування порушень позивача, з посиланням на які винесено оскаржувані постанови, здійснювалось технічним засобом метрологічна повірка якого на момент такої фіксації нездійснена.

22.02.2024 від представника відповідача до суду надійшли додаткові письмові пояснення. В яких зазначено, що Укртрансбезпека має всі необхідні сертифікати до приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь, в тому числі має Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання, але саме Свідоцтво не було надано до Пояснень, також в Поясненнях були відсутні ідентифікуючі дані про таке Свідоцтво.

29 лютого 2024 року, суд для з`ясування фактичних обставин, що мають значення для справи та з метою необхідні з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи задовольнив клопотання Позивача та витребував від Державної служби України з безпеки на транспорті: свідоцтва про повірку законодавчого регульованого засобу вимірювальної техніки комплексу зважування у русі WAGA-WIM35 на дві смуги руху: М-18 Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта, км 280-428, заводський номер 15, діючий в 2023 році.

06.03.2024 від Відповідача надійшло заперечення на клопотання в якому Відповідач зазначив, що вимірювальний прилад, яким зафіксовано порушення встановлений 22.10.2022, а факт правопорушення зафіксовано 20.07.2023, що виключає здійснення його повірки на дату фіксування вказаного правопорушення. Тому на момент вчинення правопорушення Свідоцтво про повірку було відсутнє, оскільки свідоцтво про повірку проводять протягом року з моменту введення в експлуатацію.

11.03.2024 Відповідач на виконання Ухвали суду надав копію Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №04/4778 чинне з 14.02.2024.

10.05.2024 представник Позивача подав Додаткові пояснення, в яких послався на документи отримані під час судового розгляду документи та зазначив, що Ваги WIM 69, WAGA-WIM35, зав. №15 на момент зважування не мали передбаченої для них Законодавством та Технічною документацією Повірки.

За наявності даної обставини, відповідно до ст.8 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність» такі Ваги та їх покази не можуть застосовуватись у сфері законодавчо регульованої метрології та бути підставної для застосування штрафних санкцій.

В судове засіданні представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав з підстав викладених позові запереченнях на відзив та поясненнях.

В судове засіданні представник відповідача не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без участі представника Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вирішення питання по суті справи просить залишити на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, заперечень та пояснень, оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, з`ясував наступні обставини:

Суд встановив, що старший державний інспектор відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В. 27.07.2023 винесла Постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА № 00013131. Заступник директора Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В. 01.08.2023 року виніс Постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування на території України серії АА № 00013271 та серії АА № 0001372.

У постанові серії АА № 00013131 зазначено, що 20.07.2023 о 08 год. 36 хв., за адресою М-18, км 280+428, Запорізька область, зафіксовано транспортний засіб КОБАЛЬТ АС-3257/1, днз НОМЕР_4 . Відповідальна особа, тобто позивач, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 41,75% (10,855 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 44,789% (8,51 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132 -1 КУпАП.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 , як відповідальну особу, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

У постанові серії АА № 00013271 зазначено, що 24.07.2023 о 09 год. 12 хв., за адресою М-18, км 280+428, Запорізька область, зафіксовано транспортний засіб КОБАЛЬТ АС-3257/1, днз НОМЕР_4 . Відповідальна особа, тобто позивач, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 47,808% (12,43 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 48,105% (9,14 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132 -1 КУпАП.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 , як відповідальну особу, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

У постанові серії АА № 00013272 зазначено, що 24.07.2023 о 09 год. 30 хв., за адресою М-18, км 280+428, Запорізька область, зафіксовано транспортний засіб САМС NH255Р35С6МЗ Д, днз НОМЕР_3 . Відповідальна особа, тобто позивач, допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених п. 22.5 Правил дорожнього руху України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 41,75% (10,855 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 26 тон, навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 44,789% (8,51 тон), при дозволеному максимальному навантаженні на здвоєні осі 19 тон та відстані між осями 1,3 м до 1,8 м при спарених колесах, за що передбачена відповідальність ч. 2 ст. 132 -1 КУпАП.

Вищевказаною постановою ОСОБА_1 , як відповідальну особу, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 000,00 грн.

У резолютивних частинах вказаних постанов зазначено, що згідно із ч. 2 ст. 308 КУпАП в разі несплати ОСОБА_1 штрафу у строк, установлений ч. 2 ст. 300-2 КУпАП у порядку примусового виконання зазначеної постанови органи державної виконавчої служби з правопорушника стягують штраф у подвійному розмірі 102 000,00 грн.

За поясненнями представника Відповідача, Постанови були направлені поштою на адресу Позивача, але не були вручені та повернулись Відповідачу з відміткою на поштових відправленнях «за закінченням терміну зберігання».

05.10.2023 заступником начальника відділу Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ткалею Д.О відкрите виконавче провадження № 72958409 з виконання постанови №АА 0013131 від 27.07.2023 р. про стягнення з Позивача штрафу на користь держави у подвійному розмірі, що становить 102 000,00 грн., стягнення виконавчого збору приватного виконавця у розмірі 10200,0 грн.

05.10.2023 заступником начальника відділу Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ткалею Д.О відкрите виконавче провадження № 72958227 з виконання постанови №АА 0013271 від 01.08.2023р. про стягнення з Позивача штрафу на користь держави у подвійному розмірі, що становить 102 000,00 грн., стягнення виконавчого збору приватного виконавця у розмірі 10200,0 грн.

05.10.2023 заступником начальника відділу Комунарського відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ткалею Д.О відкрите виконавче провадження № 72958324 з виконання постанови №АА 0013272 від 01.08.2023 про стягнення з Позивача штрафу на користь держави у подвійному розмірі, що становить 102 000,00 грн., стягнення виконавчого збору приватного виконавця у розмірі 10200,0 грн.

Використовуючи інформацію зазначену у Постановах про відкриття виконавчого провадження, Позивач 10 жовтня 2023 року ознайомився з матеріалами вказаних вище виконавчих проваджень та дізнався про винесення щодо до нього Державною службою України з безпеки на транспорті постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії АА 0013131 від 27.07.2023, серії АА 0013271 від 01.08.2023 та серії АА 0013272 від 01.08.2023.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом. В позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, відповідач заперечує проти позовних вимог.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Згідно із ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Щодо строку звернення з позовом та застосування штрафу в подвійному розмірі.

Згідно з частинами 4-7 ст. 279-5 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи).

Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, або повнолітньому члену сім`ї такої особи. У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову від її отримання.

У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або Єдиному державному демографічному реєстрі адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Згідно ч. 3 ст. 291 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідно до частин 1-2 ст. 300-2 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 143 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Частиною 1 ст. 307 КУпАП визначено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Статтею 308 КУпАП передбачено, що у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Аналіз наведених вище положень КУпАП свідчить, що підставою для примусового стягнення з такої особи штрафу у подвійному розмірі є несплата порушником штрафу у десятиденний строк з дня отримання постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті.

За таких обставин суд вбачає необхідність доведення з боку Відповідача отримання позивачем Постанов про притягнення до адміністративної відповідальності до моменту їх направлення до примусового виконання. Таких доказів Відповідачем до суду не надано.

Судом встановлено та підтверджується наявними в справі документами, що Постанови про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності винесені у відсутності позивача, однак про їх існування він дізнався 10.10.2023, коли отримав виклик до державного виконавця для стягнення з нього штрафу в подвійному розмірі.

Представником Відповідача надано до суду поштовий реєстр ф. 103 та квитанцію ф.119 за якими Постанови були направлені Позивачу поштою на адресу його реєстрації. Поштові відправлення Позивач не отримував і вони повернулись Відповідачу з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку (в редакції до 14.10.2023р.), відповідно до п.п. 1, 2, п. 106 яких, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто", внутрішнього рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" одержувач розписується та зазначає прізвище та ініціали або ім`я та прізвище.

Згідно п. 114 Правил одержувач може відмовитися від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, про що на поштовому відправленні, бланку поштового переказу або повідомленні про надходження поштового відправлення, поштового переказу робиться відповідна позначка, яка засвідчується його підписом. Підпис представника юридичної особи, уповноваженого на одержання пошти, скріплюється печаткою (за наявності) цієї юридичної особи. Такі поштові відправлення, поштові перекази не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертаються за зворотною адресою. У разі коли одержувач відмовляється засвідчити своїм підписом факт відмови від одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, такі поштове відправлення, поштовий переказ зберігаються в приміщенні об`єкта поштового зв`язку протягом установленого пунктом 116 цих Правил строку (крім рекомендованих листів з позначкою Судова повістка), після закінчення якого - повертаються поштовим оператором за зворотною адресою.

Разом з тим, матеріали справи не містять відповідного повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою про отримання листа Позивачем або довідки відділення зв`язку про відмову від отримання листа.

Окрім того, в матеріалах справи відсутній опис вкладення до листа, який свідчить про надіслання Позивачу Постанов про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд зазначає, що відмітка на поштових відправленнях «за закінченням терміну зберігання» не передбачена як причина невручення Постанови про адміністративне правопорушення, яка надана для можливості набрання чинності такої постанови. Ця відмітка не розкриває суті причини неможливості вручити адресату відповідний рекомендований лист, не свідчить про відмову Позивача від його одержання, відсутності Позивача за вказаною адресою чи не виявлення його за місцем проживання, тобто зазначена відмітка не дає обґрунтованих підстав для визначення факту належного повідомлення Позивача як про наявність оскаржуваних постанов, так і про їх зміст.

За таких обставин, вище зазначені постанови про накладення штрафу на момент пред`явлення до виконавчої служби не набрали законної сили і відповідач не мав права направляти її до примусового виконання, зазначаючи про стягнення подвійного розміру штрафу.

Відповідно у даному випадку відсутні підстави для застосування до позивача штрафу у подвійному розмірі згідно ч. 2 ст. 308 КУпАП.

Також, позивач не мав об`єктивної можливості оскаржити постанови у строк, передбачений ст. 286 КАС України, тому пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а тому має право на поновлення такого строку.

Щодо достовірності показів вимірювальної техніки суд встановлено наступне:

З наведених постанов та встановлених фактів вбачається, що спірні правовідносини між сторонами склалися у сфері адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті та врегульовані наступними нормативними актами.

Правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 69, WAGA-WIM35, прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі, заводський номер 15, встановлений за адресою Траса М-18, км.280+428 Запорізька область, який на момент зважування мав:

-Сертифікат перевірки типу № UA.TR.113-0619-21 від 14.03.2021, виданий ННЦ «Інститут метрології»

-Сертифікат відповідності № UA.TR.113-0619-12F-22 від 22.10.2022 чинний до 23.10.2023, виданий ННЦ «Інститут метрології»

-Сертифікат відповідності №UA.TR.113-0695/12F-22 від 22.10.2022 чинний до 23.10.2023, виданий ННЦ «Інститут метрології»

Копії вказаних сертифікатів надані Позивачем та Відповідачем до матеріалів справи.

Відповідно до технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2016 року № 163, цей Технічний регламент встановлює вимоги до засобів вимірювальної техніки та розроблений на основі Директиви 2014/32/ЄС Європейського Парламенту та Ради від 26.02.2014 року про гармонізацію законодавства держав-членів стосовно надання на ринку вимірювальних приладів.

Відповідно до п. 7 Технічного регламенту № 163, засіб вимірювальної техніки повинен відповідати суттєвим вимогам, установленим у додатку 1, та вимогам, установленим у відповідних додатках 3-12, що стосуються даної категорії засобу вимірювальної техніки.

Відповідно до п. 1 Додатку 1 до технічного регламенту № 163, засіб вимірювальної техніки повинен забезпечувати високий рівень метрологічної достовірності. Для того, щоб будь-яка сторона була впевнена в результаті вимірювань, засіб вимірювальної техніки повинен бути сконструйований і виготовлений з використанням високоякісної вимірювальної технології та захищеності вимірювань.

Пунктом 13 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №1174 від 29.12.2019 року (далі Порядок 1174) встановлено, що під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Відносини, що виникають у процесі провадження метрологічної діяльності, регулюються Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та підзаконними актами, зокрема:

- Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 No374 Про затвердження переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці (далі Постанова КМУ №374).

- Порядком встановлення міжповірочних інтервалів для законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки за категоріями затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 No1195 (далі Постанови КМУ №1195)

- Наказом Мінекономрозвитку України від 13.10.2016 No1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями», зареєстрований у Міністерстві юсти ції України 01.11.2016 за No 1417/29547 (далі Наказ Мінекономрозвитку №1747)

- Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Мінекономрозвитку України від 08.02.2016 N193, зареєстрованим в Мін`юсті 24.02.2016 за No 278/28408, (далі Порядок №193)

- ДСТУ OIML R 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь . Частина 1 Загальні технічні вимоги та методи випробування.

- ДСТУ 6044:2008 Міжповірочний інтервал засобів вимірювальної техніки Основні положення і вимоги до установлення.

Статтею 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що у сфері законодавчо регульованої метрології застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам щодо точності, регламентованим для таких засобів, у встановлених умовах їх експлуатації.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та в продаж і видавати напрокат лише за умови їх відповідності цьому Закону та іншим нормативно-правовим актам, що містять вимоги до таких засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки (далі ЗВТ), що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Пунктом 1 Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки що підлягають періодичній повірці, затверджених прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь, підлягають обов`язковій періодичній повірці.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ №1195 міжповірочний інтервал для законодавчо регульованого ЗВТ проміжок часу або напрацювання між двома послідовними повірками законодавчо регульованого ЗВТ, протягом якого метрологічні характеристики такого засобу повинні відповідати встановленим вимогам.

Відповідно до п. 3.1 ДСТУ 6044:2008 міжповірочний інтервал - це установлений проміжок часу або наробіток між первинною та першою періодичною повіркою, а також між двома послідовними періодичними повірками, протягом якого значення метрологічних характеристик ЗВТ перебувають у нормованих границях.

Наказом Мінекономрозвитку №1747 для приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь встановлено міжповірочний інтервал 1 (один) рік.

Судом встановлено, що згідно відповіді та документів, отриманих від Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 69, WAGA-WIM35, заводський номер №15, виготовлений 01.09.2021 ТОВ «Телеком України» та встановлений в період з 28.09.2021 по 30.12.2022 шляхом проведення «Поточного середнього ремонту автомобільної дороги загального користування державного значення - влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 280+400 км 281+400 автомобільної дороги державного значення М-18 Харків Сімферополь Алушта Ялта, Запорізька область.

Дата виготовлення Ваг WIM 69, WAGA-WIM35, заводський номер №15 визначена в Паспорті на Систему зважування в русі WAGA-WIM35на 2 смуги виданий ТОВ «Телеком України.

Дата проведення ремонту шляхом встановлення визначається Договором №414-21 від 28.09.2021р. на Поточний середній ремонт автомобільної дороги загального користування державного значення - влаштування елементів системи моніторингу за станом доріг та умовами руху на км 280+400 км 281+400 автомобільної дороги державного значення М-18 Харків Сімферополь Алушта Ялта, Запорізька область (з розробкою проєктної документації) (45233142-6 Ремонт доріг) та Актом приймання робіт з поточного середнього ремонту від 30.12.2022.

За таких обставин, надані Позивачем документи, які не спростовуються відповідачем, свідчать, що дата виготовлення Ваг WIM 69, WAGA-WIM35, заводський номер №15 становить 01.09.2021, з якої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону Про метрологію визначається первинний міжповірочний інтервал.

Таким чином, з дати виготовлення Ваг WAGA-WIM35, заводський номер №15 (01.09.2021), станом на липень 2023 року минуло понад один рік десять місяців.

Також суд зазначає, що Ваги WIM 69, WAGA-WIM35, заводський номер №15, після їх виготовлення в період з 28.09.2022 по 30.12.2022 були піддані додатковому монтажу в рамках проведення середнього ремонту і після вказаної дати відповідно до ст.17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» підлягали додатковій повірці.

За таких обставин суд вважає, що Ваги WIM 69, WAGA-WIM35, заводський номер №15, для можливості їх експлуатації в обов`язковому порядку мали пройти черговий періодичну повірку після закінчення річного строку після їх виготовлення та додаткову повірку після проведеного ремонту, тобто після 30.12.2022.

Суд вважає, що проведення додаткової сертифікації Ваг, через більше ніж рік після їх виготовлення та окремого монтажу (який визначено як ремонт) не може замінювати встановлену законодавством державну Повірку. При цьому, Відповідачем не надано доказів, що на момент виготовлення Ваг (01.09.2021) або після проведення монтажу, дані Ваги пройшли процедуру, яка б визначала метрологічну повірку передбачену Технологічним регламентом.

Так, Державним агентством відновлення та розвитку інфраструктури України листами 22.11.2023 та від 24.11.23 надано:

- копію паспорту комплексу зважування у русі WAGA-WIM35 на 2 смуги руху: М-18 Харків Сімферополь-Алушта Ялта, км 280-428, заводський номер 15;

Відповідно до паспорт на систему зважування в русі WAGA-WIM35 на 2 смуги руху: М-18 Харків Сімферополь-Алушта Ялта, км 280-428, заводський номер 15 (далі паспорт на систему зважування), дата випуску 01.09.2021 встановлено наступне (стор.9):

«В період експлуатації комплексу WAGA-WIM35 повинен проходити метрологічну перевірку на відповідність вимогам, що пред`являються до неї з отриманням Свідоцтва про метрологічну повірку засобів вимірювання.

Періодичність проведення метрологічної повірки становить: не рідше одного разу на рік. Але за умов описаних в інструкції з експлуатації може проводитись частіше. Відомості про повірки заносяться до відповідно розділу документа».

Судом встановлено, що Додаток А до вказаного паспорту «Відомості про повірки та калібровки» не містить жодного запису про виконання повірочних робіт з дати експлуатації вказаної системи зважування 01.09.2021 року

Також, суд вважає необгрунтовними твердження представника Відповідача, що Сертифікат Відповідності є документом який підтверджує проведення повірки та надає право використання Автоматичних ваг у сфері законодавчо регульованої метрології без проведення окремої метрологічної повірки.

Так, відповідно до діючого законодавства Оцінка відповідності та Повірка засобів вимірювальної техніки є різними видами підтвердження, які регулюються різними законами та проводяться за відмінними процедурами та перевіркою різних за напрямком і даними показників.

Відповідно до змісту статей 16 та 17 України «Про метрологію та метрологічну діяльність» окремо розрізняється: Оцінка відповідності засобів вимірювальної техніки (ст.16) та Повірка засобів вимірювальної техніки (ст.17).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності №124 від 15.01.2015.

- оцінка відповідності - процес доведення того, що задані вимоги, які стосуються продукції, процесу, послуги, системи, особи чи органу, були виконані;

- підтвердження відповідності - видача документа про відповідність, яка ґрунтується на прийнятому після критичного огляду рішенні про те, що виконання заданих вимог було доведене;

- процедура оцінки відповідності - будь-яка процедура, яка безпосередньо чи опосередковано використовується для визначення того, що задані вимоги виконуються;

Відповідно до п.4 Технологічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки затвердженого Постановою КМУ №94 від 13.01.20216р. (далі Технологічний регламент №94).

Оцінка відповідності - це процес доведення того, що суттєві вимоги цього Технічного регламенту, які стосуються засобів вимірювальної техніки, були виконані.

Пунктом 48 Технологічного регламенту №94 визначено, що Оцінка відповідності засобів вимірювальної техніки суттєвим вимогам, що до них застосовуються, повинна проводитися за вибором виробника шляхом застосування однієї з процедур оцінки відповідності, передбаченим даним Регламентом та наведених у додатку 1, відповідно до додатка 3.

Згідно додатку №1 до Технологічного регламенту №94, процедура оцінки відповідності Приладів автоматичних для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь може здійснюватися за модулями В+D, або В+F, або G.

Відповідач надав Сертифікати оцінки за модулями В та F.

В свою чергу Модуль «В», визначається як перевірка типу, що становить частину процедури оцінки відповідності, згідно з якою призначений орган досліджує технічний проект засобу вимірювальної техніки, який призначений для застосування у сфері законодавчо регульованої метрології (далі - засіб вимірювальної техніки), та перевіряє і підтверджує його відповідність вимогам Технічний регламент, які застосовуються до зазначеного засобу.

Модуль «F», визначається як відповідність типу за результатами перевірки засобів вимірювальної техніки, що становить частину процедури оцінки відповідності, за допомогою якої виробник виконує зобов`язання, викладені у пунктах 29, 33, 38 і 39 цього додатка, та гарантує і заявляє під свою виключну відповідальність, що засоби вимірювальної техніки, які пройшли перевірку відповідно до положень пункту 30 цього додатка, відповідають типу, описаному в сертифікаті перевірки типу, і вимогам Технічного регламенту, які застосовуються до зазначених засобів.

Тобто порядок та обсяги проведення робіт для оцінки відповідності визначені Технологічним регламентом, який не регулює порядок проведення метрологічного випробування ЗВР.

Натомість ст. ст. 1, 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що:

Ст. 1 п. 18) повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам;

Ст.17 п. 1. Законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту

Ст.17 п. 6. Порядок проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, а також норми часу, необхідного для проведення повірки таких засобів, встановлюються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності.

Ст.17 п. 7. Повірка законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, проводиться за методиками повірки, які визначаються нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері метрології та метрологічної діяльності, або національними стандартами

При цьому, Технологічний регламент №94 прямо передбачає проведення метрологічного випробування (повірки) та наявність метрологічного маркування для ЗВР, які використовуються у сфері законодавчо регульованої метрології під час введення в обіг або експлуатацію ЗВР.

Так, п.8, 57, 62 Технологічного регламенту №94 встановлено, що:

- Засоби вимірювальної техніки повинні відповідати суттєвим вимогам, установленим у додатку 2 та у відповідних національних стандартах та технічних специфікаціях для певних засобів вимірювальної техніки.

Відповідність засобів вимірювальної техніки цьому Технічному регламенту повинна засвідчуватися шляхом нанесення на них знака відповідності та додаткового метрологічного маркування, передбачених у пунктах 58-70 цього Технічного регламенту.

Додаткове метрологічне маркування повинно складатися із знака законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, форма та розміри якого наведені в додатку 5, і двох останніх цифр року його нанесення, оточених прямокутником. Висота прямокутника повинна дорівнювати висоті знака відповідності.

Процедура проведення, методи, контрольні показники та обсяг робіт при Первинні та періодичній повірці для автоматичних приладів для зважування дорожніх транспортних засобів у русі встановлено ДСТУ OIML R 134-1:2010 Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь . Частина 1 Загальні технічні вимоги та методи випробування.

Розділом 5 ДСТУ OIML R 134-1:2010 для Засобів вимірювання передбачено проведення Первинної повірки та Періодичної повірки, яка проводиться відповідним уповноваженим метрологічним органом.

Так, метрологічний контроль приладів ЗР відповідно до національного законодавства повинен охоплювати: затвердження типу; первинну повірку; періодичну повірку; контроль під час експлуатації.

Таким чином, аналіз вище зазначених норм свідчить, що Сертифікат відповідності та Повірка засобу вимірювання не є тотожними документами та не можуть заміняти один одного, оскільки визначаються різними законами, проводяться за різними процедурами та підтверджують різні обставини.

Судом встановлено, що Сертифікати відповідності № UA.TR.113-0619-12F-22 від 22.10.2022 р. та Сертифікату відповідності №UA.TR.113-0695/12F-22 від 22.10.2022р. видані ННЦ «Інститут Метрології», який своїм листом №008/13-480 від 13.03.2024р. повідомив, що дані Сертифікати не є документами, які засвідчують проведення повірки.

Також, суд приймає до уваги, відповідь надану Міністерством Економіки України листом №3421-08/18062-07 від 11.03.2024 р., за змістом якого Національний науковий центр «Інститут метрології» для проведення повірки засобів вимірювальної техніки в період 2021-2023 р.р. мало Свідоцтво про уповноваження на проведення повіки засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації та застосовуються у сфері законодавчо регульованої метрології №П-18-2019 від 26.04.2019р., видане Міністерством Економічного розвитку і торгівлі України.

У галузі уповноважень Національного наукового центра «Інститут метрології», який є додатком Свідоцтва від 26.04.2019р. №П-18-2019, відсутні прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь.

Суд зазначає, що відсутність повноважень у ННЦ «Інститут метрології» на проведення метрологічних робіт з повірки ваг типу WAGA-WIM35 свідчить про відсутність проведення таких робіт, як під час виготовлення ваг WAGA-WIM35 заводський номер 15, так і під час їх Сертифікації на відповідність.

Відповідачем не надано доказів проведення повірки або сертифікації іншим органом ніж ННЦ «Інститут метрології».

За наявності даних обставин, суд вважає, що відповідно до ст.8 ЗУ «Про метрологію та метрологічну діяльність», такі Ваги та їх покази не можуть застосовуватись у сфері законодавчо регульованої метрології та бути підставної для застосування штрафних санкцій.

За таких обставин суд вважає, що постанова серії АА 0013131 від 27.07.2023 р., постанова серії АА 0013271 від 01.08.2023р. та постанова серії АА 0013272 від 01.08.2023 р. про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП винесено без достатніх для того підстав, тому вона є незаконною та підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Згідноч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Відповідно до ст.280 Кодексу України про адміністративні правопорушення орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Згідно зі ст.251Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24постанови Пленуму Верховного Суду України №14від 23грудня 2005року про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму ВСУ № 18 за 19 грудня 2008 року визначено, що постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст. ст.283, 284 КУпАПі містити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення із зазначенням мотивів відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У даному випадку відповідачем у встановленому порядку не доведено належними та допустимими доказами факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, хоча за приписами ч. 2ст.77КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача, тому суд скасовує зазначену постанову, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закриває у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

За таких обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Згідно ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, відповідно до ч. 1 ст.132КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (ч. 7ст. 139 КАС України).

Судом встановлено, що позивачем при звернені до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 3220,80 грн.

На підставі вказаного, суд вважає необхідним стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору за даним позовом в сумі 3220,80 коп.

Керуючись ст.ст.241,242,243,246,250,286, КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду для оскарження постанов серії АА № 00011131 від 27.07.2023, серії АА № 00013271 від 01.08.2023, серії АА № 00013272 від 01.08.2023.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунарський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті задовольнити

Постанову серії АА 00013131 від 27.07.2023, старшого інспектора відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дорошенко О.В., про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП в вигляді штрафу розмірі 102 000,00 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Постанову серії АА 00013271 від 01.08.2023, заступника директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В., про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП в вигляді штрафу розмірі 102 000,00 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Постанову серії АА 00013272 від 01.08.2023 заступника директора Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Сидоренко А.В., про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП в вигляді штрафу розмірі 102 000,00 грн. скасувати, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3220,80 (три тисячі двісті двадцять) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Суддя Ю.Р.Піх