Справа № 420/8203/24
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/8203/24
Головуючий в 1 інстанції: Скупінська О.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі - Альонішко С.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля Миколи Володимировича на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля Миколи Володимировича до Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Національні інформаційні системи" Міністерства юстиції України про визнання протиправними дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2024 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо внесення подання до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №7268, виданого Міністерством юстиції України 04.02.2009 на ім`я ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року позовну заяву приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій - залишено без руху. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали. Зазначено, що у разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута заявникові.

В ухвалі зазначено, що позивачем не надано доказів сплати судового збору.

Також, відповідно до вимог частини 1 ст. 161 КАС України, до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Позивачем не виконано зазначену вимогу.

На підставі вищевикладеного суддя зазначив, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду позовної заяви, оформленої відповідно до приписів ст. 161 КАС України та надання доказів сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Копія ухвали від 18.03.2024 доставлена до електронного кабінету представника позивача 18.03.2024 адвоката Брагарчук О.Р. та того ж дня до електронного кабінету приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича (а.с. 104, 105).

29.03.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду (вх.№12818/24) від представника позивача адвоката Мухамеджанова О.С. надійшла заява про усунення недоліків, в якій представник зазначає, що на виконання ухвали про залишення позову без руху надають суду квитанцію про сплату судового збору у встановленому судом розмірі. Також повідомляє, що представник, яка від імені позивача звернулась до суду з позовом адвокат Брагарчук О.Р. з 22.03.2024 року та наразі перебуває за кордоном, що унеможливило подати вказану квитанцію у десятиденний строк з моменту винесення ухвали (до 28.03.2024 року). З огляд на зазначене, представник позивача просить поновити строк на усунення недоліків, вважати усунутими недоліки та відкрити провадження у справі. Додаток: квитанція про сплату судового збору (оригінал); копія позовної заяви з додатками для відповідача; ордер та копія свідоцтва; копія паспорта ОСОБА_2 (а.с. 155).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року у задоволенні клопотання представника позивача про поновлення строку на усунення недоліків позовної заяви відмовлено. Позовну заяву приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля Миколи Володимировича до Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій - повернуто позивачеві.

Роз`яснено позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15.03.2024 у справі №420/8203/24.

Не погоджуючись з ухвалою суду, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції; справу № 420/8203/24 направити до суду першої інстанції для вирішення питання про поновлення процесуального строку та відкриття провадження у справі.

Доводами апеляційної скарги зазначено, що позовну заяву з усуненими недоліками було надіслано до суду, також було надіслано і клопотання про подовження строку на усунення недоліків, так як був пропуск терміну в 1 день. Відмова суду в даному випадку є проявом надмірного формалізму. Який в свою чергу при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви призводить до порушенням права на справедливий судовий захист. Оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Зазначає, що КАС ВС у справі № 500/1912/22 висловив позицію щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача зазначає, що апелянтом було пропущено строк на усунення недоліків позовної заяви встановлених судом, при цьому, виходячи зі змісту заяви про поновлення такого строку обставини пропуску звернення до суду залежали виключно від волевиявлення ОСОБА_1 та його представника, а непереборних обставин вчасного виконання ухвали від 18.03.2024 останніми не наведено, що враховано судом при прийнятті ухвали.

23 травня 2024 року до суду від представника апелянта надійшло клопотання, в якому він зазначає, що представник апелянта ОСОБА_1 позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні в приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду на 23.05.2024 р. о 10:00 через зайнятість у судовому засіданні в кримінальній справі 522/2425/24-Е, яка буде слухатись Приморським районним судом м. Одеси о 9:20, в якій представник ОСОБА_1 є представником позивача. З огляду на зазначене, представник апелянта просить відкласти розгляд апеляційних скарг приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 р., а також апеляційної скарги Міністерства юстиції України на ухвалу від 15.03.2024 року у справі № 420/8203/24 на іншу дату.

Розглядаючи клопотання про відкладення справи, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01 травня 2024 року клопотання представника приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_1 - адвоката Мухамеджанова Олега Салаватовича про відкладення розгляду справи було задоволено; відкладено розгляд справи за апеляційними скаргами Міністерства юстиції України на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 березня 2024 року та Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року у відкритому судовому засіданні на 23 травня 2024 року о 10:00 годині.

Відповідно до ч.1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, стислі строки розгляду справи, визначені ст. 309 КАС України, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, своєчасне сповіщення сторін про дату та час розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання представника апелянта про відкладення розгляду справи та у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, які не з`явились в судове засідання.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи ухвалу про повернення позовної заяви позивача, суд першої інстанції виходив з того, що у строк, встановлений судом, позивачем не усунуто недоліки позовної заяви.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Згідно з п.1, п.2, п. 7 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Відповідно до ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 171 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, в ухвалі Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року про залишення адміністративного позову без руху було надано позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня отримання копії ухвали.

Я було зазначено вище, копія ухвали від 18.03.2024 доставлена до електронного кабінету представника позивача 18.03.2024 адвоката Брагарчук О.Р. та того ж дня до електронного кабінету приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича (а.с. 104, 105).

Відповідно до ч.1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Таким чином, перебіг строку на усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду першої інстанції про залишення позову без руху починається з 19.03.2024 року та закінчується 28.03.2024 року.

Заява про усунення недоліків від представника апелянта з додатками подана до Одеського окружного адміністративного суду 29.03.2024 року (а.с. 155).

Таким чином, пропуск строку на усунення недоліків позовної заяви становить 1 день.

Колегія суддів звертає увагу, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначений підхід неодноразово був застосований Верховним Судом, зокрема у постановах від 21 травня 2021 року у справі № 1.380.2019.006107, від 22 липня 2021 року у справі № 340/141/21, від 16 вересня 2021 року у справі № 240/10995/20 та від 12 вересня 2022 року у справі №120/16601/21-а.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу 10 денний строк для усунення недоліків, а саме, надати докази сплати судового збору та надати копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи.

29 березня 2024 року позивачем надано до суду першої інстанції заяву про усунення недоліків, з якої вбачається, що позивачем виконано вимоги ухвали суду першої інстанції від 18 березня 2024 року: сплачено судовий збір, про надано квитанції, надано копії позовної заяви з додатками для відповідача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ухвала про повернення позовної заяви постановлено судом 05 квітня 2024 року, після отримання заяви про усунення недоліків.

При цьому, судом першої інстанції в ухвалі про повернення позовної заяви, не надано оцінку наданим представником апелянта до заяви про усунення недоліків документам, а тільки клопотанню про поновлення строку на усунення недоліків, у задоволенні якого відмовлено.

Враховуючи те, що заяву про усунення недоліків позивачем подано з пропуском строку в один день, однак позивач повністю усунув недоліки, які зазначені в ухвалі суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, ухвала суду про повернення позовної заяви прийнята 05 квітня 2024 року, колегія суддів приходить до висновку що у суду першої інстанції були всі підстави для вирішення питання щодо відкриття позовного провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у Рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року зазначив, що частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене. Таким чином, положення частини першої статті 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Згідно ч. 1ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до вимог ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України - суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "Bellet v. France", Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 28 березня 2006 року у справі Мельник проти України (Melnyk v. Ukraine), заява № 23436/03, пункти 22-23, 26, а також у рішенні від 18 лютого 2011 року по справі Мушта проти України, заява № 8863/06, пункти 37, 38, 47, розкриваючи зміст принципу юридичної визначеності в контексті передбаченого у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ права на доступ до суду зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, та як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішення питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інший підхід розцінюється як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, які призвели до необґрунтованого прийняття судового рішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 294, 308, 310, 320, 321, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля Миколи Володимировича задовольнити частково.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2024 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик