Справа № 640/9488/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2024-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2024 року м. Київ № 640/9488/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання Любенко Д.І.,

за участю представників сторін:

від позивача Герасименко В.М.,

від відповідача Кшемінська Ю.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Київській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській обалсті, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2022 № 56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» про притягнення інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 »;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 16.03.2022 № 46 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби є протиправними та підлягають скасуванню через необґрунтованість та недоведеність висновків службового розслідування та порушення процедури його проведення. Так, позивач пояснює, що починаючи з 27.02.2022 по 08.03.2022 включно, він разом із мешканцями селища Копилів знаходився під окупацією, про що було проінформоване його безпосереднє керівництво та не міг вийти на чергування з незалежних від нього причин. Після виходу з окупованої території, ОСОБА_1 повідомив своє безпосереднє керівництво, та повідомив, що йому необхідно доставити свою сім`ю до смт. Путила, Чернівецької області. Такі дії були погоджені керівництвом ОСОБА_1 , більш того, його зобов`язали, після доставки сім`ї у безпечне місце, стати на облік у найближчому відділку поліції, що останній і зробив 12.03.2022, однак, 14.03.2022 Головним управлінням Національної поліції в Київській області в особі керівника ОСОБА_2 було прийнято наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» № 56. Позивач вважає, що відповідачем не конкретизується якими конкретними діями і які саме положення Закону позивач порушив, при тому, що він, був вірним присязі та виконуючи обов`язки по захисту цивільного населення вивіз як родину так і інших цивільних осіб до підконтрольної Україні території, після чого, доставив свою сім`ю до родичів, після чого, виконуючи вказівку свого безпосереднього керівництва, став на облік в найближчому відділку поліції. Позивач вважає, що не порушив жодного положення ст. 18 Закону, він проінформував своє керівництво про те, що потрапив під окупацію, він продовжував надавати допомогу цивільному населенню та при першій змозі в межах своїх можливостей вивіз їх на підконтрольну Україні територію. Крім того, на думку позивача службове розслідування проведено з грубим порушенням його прав, як поліцейського на захист, яке передбачено статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції. Із наказом ГУНП у Київській області «Про призначення службового розслідування» позивача під підпис ознайомлено не було. Позивач був позбавлений можливості користуватися правовою допомогою, зокрема, подавати клопотання та скарги, ознайомлюватися з матеріалами службового розслідування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Також, суд задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував від відповідача докази по справі.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду», який набрав чинності 15.12.2022, Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На адресу Київського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна справа № 640/9488/22, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Пановій Г.В.

14.11.2023 позивачем подано заяву щодо уточнення позовних вимог:

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Київській області від 14.03.2022 № 56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності «звільнення зі служби в поліції» інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Головного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області від 16.03.2022 № 49 «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора сектора реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління Г оловного управління Національної поліції в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ;

- поновити на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року;

- допустити до негайного виконання поновлення на службі в Національній поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області ОСОБА_1 на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області з 17 березня 2022 року.

07.12.2023 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення по справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2023 суд прийняв адміністративну справу до провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, та призначив судове засідання.

До суду від Головного управління Національної поліції в Київській області надійшли пояснення по справі, в яких, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказав на те, що дисциплінарним розслідуванням встановлено, що позивач на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу або інших визначених місць для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам не прибув. Відповідач наголошує, що у період воєнного стану, позивач повинен був безумовно з`явитися на службі, виконувати завдання поліції, передбачені законом в умовах воєнного часу, дотримуватись Конституції України і законів України, Присяги поліцейського, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, як робили та продовжують робити це інші поліцейські ГУ НП в Київській області, в тому числі і поліцейські Бучанського районного управління поліції. Однак, позивач на місце служби не прибув та фактично самоусунувся від виконання своїх службових обов`язків. Також, звернуто увагу на тому, що в межах спірних правовідносин, будь-яких аргументів, які б спростовували вказані висновки дисциплінарної комісії, позивачем до матеріалів позовної заяви надано не було. Більш того, відповідачем вживались заходи для повідомлення позивача про необхідність надання пояснень щодо вчинення дисциплінарного проступку. Актом від 14.03.2022, зафіксовано відмову позивача у телефонному режимі прибути для написання письмових пояснень. В межах спірних правовідносин, враховуючи встановлені в ході службового розслідування обставини скоєного позивачем під час дії воєнного стану дисциплінарного проступку, слід дійти висновку про співмірність застосованого дисциплінарного стягнення вчиненому проступку. Беручи до уваги, що в матеріалах службового розслідування встановлено факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час у період воєнного стану в Україні, висновок службового розслідування про відсутність позивача на службі без поважних причин є обґрунтованим, а процедура притягнення позивача до відповідальності відповідала вимогам законодавства та загальним засадам права, стягнення обрано пропорційно вчиненому порущенню, а таке порущення доведено належним чином.

В ході судового розгляду справи судом було допитано в якості свідка майора поліції ОСОБА_3 - начальника СРПП ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, який на запитання суду чи відомо свідку про постановку позивачем на облік у іншому відділу поліції, чи повідомлював позивач безпосереднє керівництво про обставини, відповів ні. Також, свідок вказав, що особисто дозволу на виїзд за межі служби позивачу не надавав.

Також судом було допитано в якості свідка полковника поліції ОСОБА_4 - заступника начальника Бучанського РУП ГУПН в Київській області, який повідомив суду, що спілкувався із позивачем у телефонному режимі на початку березня 2022 року. Під час телефонної розмови позивач повідомив, що везе родину до родичів. Водночас, дозвіл на виїзд позивачу не надавався. На запитання чи був попереджений позивач про наслідки залишення місця несення служби свідок відповів - так, позивачу було вказано про подальше звільнення. У подальшому позивач до відділку не повернувся і свідок з ним більше не спілкувався.

Представник позивач у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмови у задоволенні позову повінстю.

Заслухавши пояснення представників сторін та свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив службу в поліції в Головному управлінні Національної поліції в Київській області на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського управління поліції.

У зв`язку з повномаштабним вторгненням російської федерації на територію України, з 24.02.2022 по 08.03.2022 ОСОБА_1 здійснював обов`язки щодо захисту територіальної цілісності України та цивільного населення.

Так, позивач вказує на те, що в період з 24.02.2022 по 26.02.2022, здійснював виконання обов`язків працівника поліції та поставлених завдань в населеному пункті смт. Чайки, Київської області, Бучанського району.

26.02.2022 ОСОБА_1 було переведено до Макарівського відділку поліції № 3 для виконання обов`язків працівника поліції та поставлених завдань у населеному пункті смт. Макарів», Київської області, Бучанського району.

Після завершення бойового добового чергування вранці 27.02.2022, ОСОБА_1 було

відправлено за місцем його проживання, для відпочинку в строк до 27.02.2022 до 15:00, у смт. Копилів, на підставі наказу безпосереднього керівництва.

Позивач повідомляє, що починаючи з 27.02.2022 року по 08.03.2022 рік включно ОСОБА_1 разом із мешканцями селища Копилів знаходився під окупацією, про що було проінформоване його безпосереднє керівництво та не міг вийти на чергування з незалежних від нього причин. Після виходу з окупованої території, ОСОБА_1 повідомив своє безпосереднє керівництво, та повідомив, що йому необхідно доставити свою сім`ю до смт. Путила, Чернівецької області. Такі дії були погоджені керівництво ОСОБА_1 , більш того, його зобов`язали, після доставки сім`ї у безпечне місце, стати на облік у найближчому відділку поліції, що останній і зробив 12.03.2022.

14.03.2022 Головним управлінням Національної поліції в Київській області в особі керівника ОСОБА_2 прийнято наказ «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» № 56. Зокрема, згідно п. 1 наказу, за порушення службової дисципліни статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 2 частини 3, статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VІІІ, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразилися у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 08 по 14.03.2022 для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам - інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

Відповідно до наказу № 49/03 від 16.03.2022, звільнено зі служби в поліції за пунктом 6, а саме, у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі частини 1 статті 77 - лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0117935)

інспектора сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 Бучанського районного управління поліції.

Позивач вважає накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначається Законом України «Про Національну поліцію».

Частиною першою статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», визначено, що Національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади , який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

У своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно правовими актами (частина перша статті 3 Закону України «Про Національну поліцію»).

За частиною третьою статті 11 Закону України «Про Національну поліцію», рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Так, обов`язки поліцейського визначені у частині першій статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якої, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з приписами частин першої, другої статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

При цьому, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до положень частини першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з частиною першою статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: «Я, (прізвище, ім`я та по батькові, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки».

У силу змісту пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут Національної поліції України, затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

За визначенням, що міститься у частині першій статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходять за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (стаття 12 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частинами першою третьою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення зі служби в поліції.

Частинами першою четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту, передбачено, що службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено у розділі V Дисциплінарного статуту.

Відповідно до норм частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту, у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

За змістом статті 27 Дисциплінарного статуту, під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контрактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його направлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

За змістом частин першої, другої статті 28 Дисциплінарного статуту, у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.

За приписами статті 30 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Відповідно до розділу I Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан.

Пунктом 2 Указу постановлено Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної соціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд зазначає наступне.

Судом досліджено, що підставою звільнення позивача зі служби в поліції на підставі оскаржуваного наказу є висновки службового розслідування щодо порушення позивачем службової дисципліни, що виразились у відсутності на службі без поважних причин з 08.03.2022 по 14.03.2022 в умовах дії правового режиму воєнного стану.

З матеріалів справи встановлено, що позивач заперечує порушення ним службової дисципліни та скоєння дисциплінарного проступку з огляду на наявність поважних на його думку причин відсутності на службі, які полягають, зокрема, через окупацію місця проживання та подальшій необхідності евакуювати сім`ю до безпечного місця перебування.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що за висновком службового розслідування, відповідачем визначено вчинення позивачем дисциплінарного проступку такого, як порушення службової дисципліни, що виразилось у відсутності на службі без поважних причин в умовах воєнного стану.

Отже в даному випадку, позивача звільнено зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, статей 3, 8, 18, 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1,2 частини 3 статті 1, статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за №2337-VII, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, наказу Національної поліції України від 23.02.2022 №171 «Про переведення особового складу на посилений варіант службової діяльності та Ситуаційного центру Національної поліції України й ситуаційних центрів головних управлінь Національної поліції в надзвичайний (позаплановий) режим діяльності», які виразились у недотриманні положень Конституції та законів України, інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги працівника поліції, безпідставному не виході на службу з 08.03.2022 по 14.03.2022 для виконання завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпеченням публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, а не за прогул без поважних причин, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин положень загального трудового законодавства.

Так, відповідачем в обґрунтування правомірності оскаржуваних наказів надано докази на підтвердження факту відсутності позивача на службі, а саме: матеріали службового розслідування, долучені до матеріалів справи, зокрема: на робоче місце за адресою місця дислокації підрозділу або інших визначених місць для виконання завдань пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам не прибув інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1 .

По даному факту за вих. № 551/109/1400/22 від 14.03.2022 у Бучанському РУП ГУ було складено акт про не вихід на службу позивачем з 08.03.2022 по 14.03.2022. У ході проведення службового розслідування, опитаний начальник Бучанського РУП ГУНП в Київській області полковник поліції ОСОБА_5 пояснив, що відповідно до наказу Національної поліції України від 23.02.2022 № 171, особовий склад ГУ НП в Київській області переведено на посилений варіант службової діяльності, однак, позивач на робоче місце не прибув, хоча його неодноразово повідмолено та попереджено керівництвом районного управління поліції про необхідність з`явитися за місцем служби, однак, останній у телефонному режимі повідомив, що прибути до місця несення служби не мають змоги.

Опитаний судои заступник начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області полковник поліції ОСОБА_4 пояснив, що особисто ними були здійснені телефонні дзвінки ОСОБА_1 з метою прибуття на службу, однак, останній відмовився.

У свою чергу інший свідок - майор поліції ОСОБА_3 - начальника СРПП ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області, на запитання суду чи відомо свідку про постановку позивачем на облік у іншому відділу поліції, чи повідомлював позивач безпосереднє керівництво про обставини, відповів ні. Також, свідок вказав, що особисто дозволу на виїзд за межі служби позивачу не надавав.

При цьому, у загальному контексті наявних у справі матеріалів та доказів, позивачем окрім посилань на той факт, що звільнення з поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, що службове розслідування, яке передувало його звільненню, є проведеним з численними порушеннями, а його від`їзд з місця дислокації під час дії воєнного стану обумовлений необхідністю вивезення сім`ї до безпечного місця, належними й допустимими доказами в розумінні ст. ст. 73, 76 Кодексу адміністративного судочинства України, не спростовано правомірності оскаржуваних наказів.

Також, слід врахувати, що п. 1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 № 190, чітко визначено, що протягом 1 доби поліцейським, які перебувають поза місцем несення служби, крім тих, що виконують службові завдання, прибути до найближчого органу поліції для реєстрації та постановки на облік, а саме: поліцейським, для яких проїзд у регіон місця проходження служби є неможливим у зв`язку з об`єктивними причинами (тимчасова окупація, повне зупинення транспортного сполучення); поліцейським, які виховують одного або більше дітей віком до 18 років або на утриманні яких перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, та виїхали з метою супроводу дітей в евакуацію, та чоловіки (дружини) яких є поліцейськими, військовослужбовцями або особами рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяними до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби; поліцейським, які мають статус одинокої матері (батька).

При цьому, позивачем будь якими належними та допустимими доказами не обґрунтовано належність останнього до будь якої з наведених вище категорій поліцейських в розумінні п. 1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 року № 190, що виключає застосування до позивача п. 2 зазначеного наказу, в якому чітко прописано, що на період дії воєнного стану поліцейські, визначені пунктом п. 1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 № 190, підпорядковуються керівникам територіальних органів поліції, на території обслуговування яких перебувають указані поліцейські. А пунктом 3 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 № 190, чітко визначено, що поліцейські, які не підпадають під перелік осіб, визначених пунктом 1 цього наказу, зобов`язані невідкладно прибути до органу поліції за місцем несення служби.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача на дотримання останнім норм службової дисципліни під час дії в Україні воєнного стану, оскільки не підтверджують ні належності останнього до будь-якої з наведених вище категорій поліцейських в розумінні п. 1 наказу Національної поліції України «Про деякі питання проходження служби поліцейськими на період дії воєнного стану» від 10.03.2022 № 190, ні спростовують обставин та фактів, встановлених відповідачем за наслідками проведення відповідного службового розслідування та викладених в матеріалах службового розслідування, долучених до матеріалів справи.

14.03.2022 комісією у складі начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 , заступника начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_4 , т.в.о заступника начальника відділу підтримки управління головної інспекції ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 , складено акт про невихід на службу без поважних причин, в якому зафіксовано, що позивач без поважних причин не прибув з 08.03.2022 по 14.03.2022 на службу (а.с. 82), проте належних та достатніх, а головне, передбачених вимогами законодавства підстав для невиходу на службу, під час розгляду даного спору не надано.

Суд зауважує, що всі поліцейські з 24 лютого 2022 року зобов`язані були знаходитися за місцем дислокації підрозділу, в якому проходять службу та виконувати свої безпосередні функціональні обов`язки, у тому числі і завдань щодо захисту, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України. При цьому, поліцейському не надано повноважень самостійного, вільного визначення ним місця несення служби, зміну підрозділу, самостійного усунення поліцейським від виконання обов`язків за основним місцем несення служби без відповідного наказу прямого керівника.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11 квітня 2024 року у справі № 640/6812/22.

Так, у зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку щодо законності звільнення поліцейських у зв`язку з неможливістю виконувати службові обв`язки під час воєнного стану, оголошеного в Україні, несення служби в умовах воєнного стану саме в конкретному місці.

У даному випадку, матеріали справи не містять, а судом не встановлено відомостей подання позивачем рапорту безпосередньому керівнику, та отримання відповідного дозволу на проходження служби у іншому місці/відділі поліції в іншому місті, що у свою чергу, не свідчить про реальну чи дійсну поведінку позивача стосовно подання такого рапорту.

Долучення до позовної заяви рапорту та зобов`язання, адресованого начальникові ГУ НП в Чернівецькій області Дударцю Р., не спростовують наведених вище висновків та не містять доказів їх реєстрації/надсилання, а також відповідної візи про прийняття та реагування. (а.с. 27-28).

Судом враховано, що у позовній заяві позивач вказує, що його дружина є хворою на діабет та потребує додаткового догляду, однак встановлення факту перебування особи на утриманні має юридичне значення. Факт перебування фізичної особи на утриманні, заінтересована особа має вирішити у декілька способів, зокрема, має право звернутися до органів місцевого самоврядування за отриманням довідки про підтвердження факту перебування особи на утриманні. Позивач не навів обставин повідомлення відповідача про вказані обставини, тому, останні не могли бути врахованими. Також, доказів, які б свідчили про те, що позивач виховує одного або більше дітей віком до 18 років або на його утриманні перебувають батьки, що потребують стороннього догляду, а виїзд здійснено з метою супроводу дітей в евакуацію, або його дружина є поліцейською, військовослужбовицею або особою рядового чи начальницького складу служби цивільного захисту, задіяною до виконання службових обов`язків за місцем проходження служби; або позивач є поліцейським, який має статус одинокого батька, матеріали справи не містять.

Крім того, посилання позивача на проведення службового розслідування, яке передувало його звільненню, як такого, що здійснене з численними порушеннями, спростовується наданими відповідачем та долученими до матеріалів справи письмовими доказами, а саме, детально описаними вище матеріалами службового розслідування, зміст яких свідчить про проведення зазначеного розслідування з дотриманням наведених вище норм Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 за № 2337-VII. До того ж, 14.03.2022 комісією у складі заступника начальника Бучанського РУП ГУ НП в Київській області підполковника ОСОБА_4 , т.в.о заступника начальника відділу підтримки управління головної інспекції ГУ НП в Київській області Бойка С.С. та т.в.о заступника начальника з превентивної діяльності Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 , складено акт про те, що позивачу у телефонному режимі було неодноразово повідомлено та запропоновано прибути до Бучанського РУП ГУ (м. Боярка) для написання письмових пояснень по факту невиходу на службу, однак, останній у телефонному режимі повідомив, що прибувати для написання письмових пояснень не буде (а.с. 83).

При цьому, доказів виконання позивачем завдань, пов`язаних із захистом територіальної цілісності України, здійснення заходів із забезпечення публічного порядку та безпеки в умовах воєнного стану і надання допомоги цивільним особам, а також подання належного прикладу підлеглим працівникам поліції позивачем до суду надано не було.

Наведена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.09.2023 у справі № 160/8030/22 (адміністративне провадження № К/990/2964/23).

Згідно з приписами ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.

Беручи до уваги, що в матеріалах службового розслідування встановлено факт відсутності позивача на робочому місці (службі) в робочий час у період воєнного стану в Україні, висновок службового розслідування про відсутність позивача на службі без поважних причин є обґрунтованим.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного спору, а тому, задоволенню не підлягають. Відповідачем було доведено законність прийняття наказу від 14.03.2022 № 56 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУНП в Київській області» про притягнення інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 » та наказу від 16.03.2022 № 46 о/с «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 5 Бучанського РУП ГУНП в Київській області - старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту рішення - 03 червня 2024 р.