Справа № 990/200/24
Суддя: Блажівська Н.Є.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2024 року

м. Київ

справа №990/200/24

адміністративне провадження №П/990/200/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Блажівської Н.Є. (суддя-доповідач), Білоуса О.В., Бившевої Л.І., Гімона М.М., Желтобрюх І.Л., розглянувши заяви судді ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про самовідвід у справі за позовом ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 , Позивач) 4 червня 2024 року звернулась до Верховного Суду з адміністративним позовом до Вищої ради правосуддя (надалі також - ВРП, Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії ВРП щодо порушення статті 32 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 13.1. Глави 13 Регламенту Вищої ради правосуддя, пункту 1.4 Положення про автоматизовану систему розподілу справ (визначення члена Вищої ради правосуддя - доповідача) відносно проведення авторозподілу звернення ОСОБА_4 від 28 листопада 2022 року до в.о. голови ВРП ОСОБА_5 в якості дисциплінарної скарги ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя за обставин відсутності дисциплінарної скарги;

- визнати протиправними дії члена ВРП ОСОБА_5 щодо порушення статті 32 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», пункту 13.1. Глави 13 Регламенту ВРП, пункту 1.4 Положення про автоматизовану систему розподілу справ (визначення члена Вищої ради правосуддя - доповідача), вчинених при перевірці дисциплінарної справи №4759/0/8-22 за обставин відсутності у вказаних матеріалах дисциплінарної скарги ОСОБА_3 до ВРП;

- зобов`язати ВРП визнати недійсним та скасувати протокол авторозподіл справи №4759/0/8-22 від 21 листопада 2023 року щодо звернення ОСОБА_4 від 18 листопада 2022 року до в.о. голови Вищої ради правосуддя ОСОБА_5 в якості дисциплінарної скарги ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя за обставин відсутності дисциплінарної скарги.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: Блажівська Н.Є. (суддя-доповідач), Желтобрюх І.Л., Білоус О.В., Бившева Л.І., Гімон М.М.

Від судді Білоуса О.В. надійшла заява про самовідвід з посиланням на те, що він має процесуальний статус свідка у кримінальному провадженні щодо однієї із осіб, згаданих у позовній заяві ОСОБА_3 .

Від судді Гімона М.М. надійшла заява з посиланням на відкриття ВРП щодо нього дисциплінарного провадження.

З огляду на вказане та посилаючись на пункт 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя Білоус О.В. та Гімон М.М. вважають, що не можуть брати участі у розгляді цієї касаційної скарги.

Відповідно до частини третьої статті 40 КАС України, питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Частиною першою статті 40 КАС України встановлено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 36 КАС України передбачено, що суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, ніж визначені у цій статті Кодексу, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини, як джерело права.

Пунктом 28 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15 жовтня 2010 року визначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24.02.1993, пункти 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, пункт 42, ECHR 2000-XII).

У пунктах 105, 106 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» зазначено, що у деяких випадках, коли може бути важко забезпечити докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді, вимога об`єктивної безсторонності забезпечує ще одну важливу гарантію (див. «Пуллар проти Сполученого Королівства», 10.06.1996, § 32, Звіти 1996-111).

У зв`язку з цим, навіть отримане враження щодо безсторонності судді має важливе значення, бо, іншими словами, «правосуддя повинно не лише здійснюватися; але й виглядати таким, що здійснюється». На кону стоїть довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти громадськості (див. «Де Куббер проти Бельгії», 26.10.1984, § 26, Серія А, № 86).

Пунктом 1.1 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених Резолюцією Економічної та

Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, передбачено, що суддя повинен виконувати свою професійну функцію незалежно, виходячи з власної оцінки фактів та відповідно до свідомого розуміння закону, не зважаючи при цьому на будь-які зовнішні впливи, стимули, тиски, загрози чи втручання, прямі або непрямі, хоч би від кого вони йшли і хоч би якими були їхні причини.

Згідно із пунктом 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Отже, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Розглянувши заяву про самовідвід, колегія суддів дійшла висновку, що хоча зазначені обставини не впливають на об`єктивність чи неупередженість суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Білоуса О.В. та Гімона М.М. при розгляді цієї справи і не свідчать про особисту зацікавленість в результаті її розгляду, але з метою уникнення протилежної думки у будь-якого стороннього спостерігача, вказані заяви про самовідвід підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39, 40, 243, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяви судді Білоуса О.В. та Гімона М.М. про самовідвід.

Відвести суддів Білоуса О.В. та Гімона М.М. від розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії.

Передати матеріали позовної заяви ОСОБА_3 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для заміни членів колегії суддів для розгляду цієї справи в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не оскаржується..

Суддя-доповідач Н.Є.Блажівська

Судді О.В.Білоус

Л.І.Бившева

М.М.Гімон

І.Л.Желтобрюх