Справа № 400/12344/23
Суддя: Домусчі С.Д.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/12344/23

Перша інстанція: суддя Малих О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Домусчі С.Д.

суддів: Семенюка Г.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулась з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, викладену в листі від 24.07.2023 року № Б-106/6/4801-23/4801.3.1/151-23, щодо прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації;

- зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства ОСОБА_1 замість документа про припинення громадянства російської федерації.

В обґрунтування позову вказувала, що 19.07.2023 року вона звернулась до ГУ ДМС із заявою, у якій просила прийняти від неї декларацію про відмову від іноземного громадянства, згідно якої вона відмовляється від іноземного громадянства Російської Федерації, у зв`язку з тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства Російської Федерації. До вказаної заяви позивачем було подано власноруч заповнена та підписана декларація про відмову від іноземного громадянства, а саме громадянства Російської Федерації за формою 45 затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 року № 715, а також докази наявності причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства Російської Федерації.

У відповідь позивачем було отримано лист від 24.07.2023 року № Б-106/6/4801-23/4801.3.1/151-23, згідно якого відповідач повідомляв її про відмову в задоволенні заяви про прийняття від неї декларації про відмову від іноземного громадянства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області задоволений частково.

Визнані протиправними дії Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області щодо відмови у прийнятті від ОСОБА_1 декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 19.07.2023 року про прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства, з урахуванням правової оцінки наданої судом у рішенні, та прийняти відповідне рішення.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 805,20 грн. (вісімсот п`ять гривень 20 копійок).

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано вимоги ЗУ «Про громадянство України» № 2235-III та те, що перелік незалежних від особи причин неотримання документу про припинення іноземного громадянства є вичерпним, інші обставини не можуть розглядатися як такі, що унеможливлюють додання документів про припинення іноземного громадянства.

Апелянт посилається на те, що позивачем протягом двох років з моменту прийняття громадянства України не вчинялись заходи щодо виконання взятого на себе обов`язку щодо виходу з іноземного громадянства з наданням відповідних документів до уповноваженого державного органу України.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивач послався на правомірність оскаржуваного рішення та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилась у м. Баштанка, Баштанського району, Миколаївської області, Україна.

16.11.2021 року УДМС прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України Про громадянство України.

16.07.2021 року позивачем підписано зобов`язання 4810-000000795 припинити громадянство Російської Федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

У вказаному зобов`язанні позивачем зазначено, що у разі неотримання нею з незалежних від неї причин документа про припинення громадянства (підданства) російської федерації вона зобов`язується подати декларацію про відмову від громадянства (підданства) цієї держави і повернути національний паспорт громадянина до уповноваженого органу цієї держави (російська федерація).

30.11.2021 року позивачу видано довідку № 5977 про реєстрацію особи громадянином України, а 12.08.2022 року тимчасове посвідчення громадянина України зі строком дії до 16.11.2023 року.

19.07.2023 року позивач звернулась до УДМС із заявою, в якій просила прийняти від неї декларацію про відмову від іноземного громадянства, згідно якої вона відмовляється від іноземного громадянства Російської Федерації, у зв`язку з тим, що існують незалежні від неї причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства Російської Федерації.

До вказаної заяви позивачем було подано власноруч заповнена та підписана декларація про відмову від іноземного громадянства, а саме громадянства Російської Федерації за формою 45 затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 року № 715, а також докази наявності причини неотримання документу про припинення іноземного громадянства Російської Федерації. У відповідь позивачем було отримано лист від 24.07.2023 року № Б-106/6/4801-23/4801.3.1/151-23, згідно якого відповідач повідомляв її про відмову в задоволенні заяви про прийняття від неї декларації про відмову від іноземного громадянства.

В обґрунтування заяви позивачем було зазначено, що у зв`язку з припиненням роботи посольства російської федерації в Україні та відповідно припинення консульського прийому громадян з будь-яких питань, враховуючи, що консульський прийом не здійснюється з початку збройної агресії російської федерації та припинений на невизначений строк, а також враховуючи, що внаслідок широкомасштабних воєнних дій проїзд на територію російської федерації є для неї неможливим, позивач з незалежних від неї причин позбавлена можливості отримати документ про припинення громадянства російської федерації.

До заяви було додано копію тимчасового посвідчення, декларацію про відмову від іноземного громадянства та скріншот головної сторінки офіційного сайту посольства російської федерації в Україні, лист посольства російської федерації в Румунії.

Листом від 24.07.2023 року № Б-106/6/4801-23/4801.3.1/151-12 на заяву позивача від 19.07.2023 року УДМС надано відповідь, у якій вказано про відсутність у позивача підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що неотримання позивачем документа про припинення громадянства російської федерації відбулося з незалежних від неї причин. З огляду на це, відповідно до приписів п. 2 ч. 2 ст. 9 Закону № 2235, позивач має право на подання декларації про відмову від іноземного громадянства.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України від 18.01.2001р. №2235-III «Про громадянство України» (надалі Закон №2235-III).

Відповідно до ст.8 Закону №2235-III особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991р. на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.08.2022 видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення громадянина України. (а.с. 6-7)

Отже, особа повинна подати до уповноваженого органу України документ про припинення іноземного громадянства (підданства), виданий уповноваженим органом відповідної держави, протягом двох років з моменту реєстрації її громадянином України.

При цьому, статтею 1 Закону №2235-III визначено, що декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.

Отже особа, яка набула громадянство України, у випадку неможливості подати документ про припинення іноземного громадянства (підданства) з незалежних від неї причин, може подати до уповноваженого органу України декларацію про відмову від іноземного громадянства. При цьому, до незалежних причин законодавцем віднесено, зокрема, невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної держави термін.

Указом Президента України від 27.03.2001р. №215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (надалі - Порядок №215).

Згідно з п.119 Порядку №215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Так, 22.02.2023, позивачкою подана заява про вихід з громадянства рф (а.с. 11-17).

Разом з тим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022р. строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14.03.2022р. №133/2022, від 18.04.2022р. №259/2022, від 17.05.2022р. № 341/2022, від 12.08.2022р. №573/2022, від 07.11.2022р. №757/2022, від 06.02.2023р. №58/2023, від 01.05.2023р. №254/2023, від 26.07.2023р. №451/2023, від 06.11.2023р. №734/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16.11.2023р. строком на 90 діб.

Листом Міністерства закордонних справ України від 13.10.2022р. №72/11-612/1-81401 повідомлено Міністерство юстиції України, Кабінет Міністрів України, Офіс Президента України, Апарат Верховної Ради України, відповідно до п.11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2001р. №376, що після письмового повідомлення російській стороні про рішення української сторони розірвати дипломатичні відносини, встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною і російською федерацією, здійсненим у м. Мінську 14.02.1992р., зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.02.2022р.

Згідно ч.3 ст.78 КАС України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розірвано дипломатичні відносини між двома державами та припинено роботу генеральними консульствами російської федерації в Україні з 21.02.2022р., що є загальновідомими обставинами.

При цьому, листом посольства рф в Румунії від 09.03.2023 повідомлено позивачку про те, що розгляд її заяви про вихід з громадянства неможливий у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на право проживання в Румунії (а.с. 18).

Таким чином, позивачем вжито залежних від неї дій щодо припинення громадянства російської федерації, що спростовує доводи відповідача про бездіяльність позивача протягом двох років з моменту прийняття громадянства України щодо вчинення заходів виходу з іноземного громадянства.

При цьому, в такому випадку законодавство України передбачає можливість подання декларації про відмову від іноземного громадянства, що і було вчинено позивачем 28.06.2023 (а.с. 21-22).

Таким чином, позивачка мала право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства російської федерації через введення воєнного стану України та припинення діяльності всіх консульських установ цієї держави на території України, наразі є неможливим.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що міграційний орган відмовляючи у прийнятті декларації позивачки про відмову від іноземного громадянства діяв не у спосіб. передбачений Законом №2235-III та Порядком №215, що свідчить про протиправність таких дій.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням.

Доводи апеляційної скарги не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 2-12, 72-78, 242, 257, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 400/12344/23 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, за наявності яких постанова апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 04.06.2024

Суддя-доповідач С.Д. Домусчі
Судді Г.В. Семенюк О.І. Шляхтицький