Справа № 953/1369/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 р.Справа № 953/1369/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Бородіна Н.М., вул. Блюхера, 7б, м. Харків, Харківська, 61168, по справі № 953/1369/22

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського районного суду м.Харкова з адміністративним позовом Харківської митниці (надалі також відповідач, апелянт, митний орган), у якому просив суд скасувати постанову № 0416/80700/21 від 07.12.2021 по справі про порушення митних правил та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 406653,3 грн за порушення ст. 485 МК України.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 17 квітня 2024 року позов у задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт стверджує, що суд першої інстанції безпідставно врахував надані відповідачем скріншоти з комп`ютера без ознак того, що вони є витягом з електронних баз даних ПІК «АСМО Інспектор». Стверджує, що спірний транспортний засіб був придбаний у США, у зв`язку з чим спростовує факт ввезення транспортного засобу з території держави агресора та вважає, що мав право на застосування пільгового режиму оподаткування. Вказує, що суд першої інстанції перевіряючи правомірність рішення відповідача був зобов`язаний зменшити штрафну санкцію у зв`язку з набранням чинності Закону України № 2760-ХІ від 16.11.2022.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, відповідно до ст. 268 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами.

Згідно з постановою від 07.12.2021 №0416/80700/21 ОСОБА_1 вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а саме, заявлений у митній декларації №UA807170/2021/049271 на товар «Легковий автомобіль пасажирський, бувший у використанні «Porsche Cayenne», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , рік виготовлення-2012, двигун внутрішнього згорання з іскровим запалюванням (бензин), V-3598 cм3, потужність-220 KW задекларовано у пільговому режимі митного оформлення. У зв`язку з неправомірним застосуванням до товару пільгового режиму встановлено факт заниження податкового зобов`язання на загальну суму 135551,1 грн, в наслідок чого позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 406653,3 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 29.07.2021 до митного поста «Харків-товарний» Харківської митниці митним брокером ТОВ "Джілпі" ОСОБА_1 для митного контролю та митного оформлення була подана митна декларація в режимі "М40А4" № UA807170/2021/049271 на товар "Легковий автомобіль пасажирський, бувший у використанні "Porsche Cavenne" ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_2 , рік виготовлення - 2012, двигун внутрішнього згорання з іскровим запалюванням (бензин), V - 3598 см3, потужність - 220 KW.

Вказаний товар, заявлений у митній декларації № UA807170/2021/049271 задекларовано у пільговому режимі митного оформлення.

Згідно з відомостями з електронних баз даних ПІК "АСМО Інспектор" наявна інформація про ввезення в Україну 07.09.2020 транспортного засобу "Porsche Cayenne", ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 через пункт пропуску "Гопівка-Нехотєєвка", що розташований на кордоні з РФ, яка згідно із постановою Верховної Ради України No129-VIII від 27.01.2015 являється державою-окупантом (агресором).

Позивач не погодившись з постановою Харківської митниці у справі про порушення митних правил, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості спірного рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку та розмірах, встановлених законом.

Приписами ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України (надалі - МК України).

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 МК України, декларантом є особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Тобто, саме на декларанта покладено обов`язок зі сплати митних платежів у випадку ввезення товарів на митну територію України. Аналогічне правило закріплено у п. 4 ч. 1ст. 266 МК України.

Положеннями статті 71 МК України надано декларанту право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 486 МК України щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил згідно зі ст. 489 МК України зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, відповідно до ч. 6 ст. 530 МК України, перевірка законності та обґрунтованості постанови у справі про порушення митних правил судом здійснюється у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Закону України № 1403-ІХ розділ XXI МК України доповнений п. 97 такого змісту: установити, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України щодо тимчасового спрощення митного оформлення транспортних засобів, ввезених на митну територію України", митне оформлення транспортних засобів особистого користування, що були у використанні та з року випуску яких минуло більше п`яти років, які класифікуються за товарними позиціями 8703 (крім транспортних засобів, що класифікуються за товарними підпозиціями 8703 10, 8703 40), 8704 (загальною масою до 3,5 тонни) згідно з УКТ ЗЕД та станом на 31 грудня 2020 року перебували у митному режимі тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію, за умови сплати належних митних платежів з дотриманням особливостей, встановлених пунктом 77 підрозділу 2 та пунктом 36 підрозділу 5 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Законом України № 1402-ІХ розділ XX «Перехідні положення» Податкового кодексу підрозділ 5 доповнено пунктом 36 Тимчасово, в якому зазначено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо справляння податків і зборів, інших обов`язкових платежів, об`єктом оподаткування якими є транспортні засоби", сума акцизного податку визначається платником податку, на якого поширюється дія цього пункту, за ставкою, що розраховується за такою формулою: Ставка = Ставка базова + Ve + Fe.

Законом № 1402-ІХ визначено, що дія даного Закону не поширюється на транспортні засоби, якщо вони не відповідають екологічним нормам «Євро-2» і вище та/або мають походження з країни, визнаної державою-окупантом згідно із законом України або визнаної державою-агресором по відношенню до України згідно із законодавством, та/або ввозяться з території такої держави-окупанта (агресорі) та/або з тимчасово окупованої території України, визначеної такою згідно із законом України.

Постановою Верховної Ради України 27.01.2015 № 129-УШ «Про звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї ОБСЄ. Парламентської Асамблеї ГУДУЇ національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою - агресором» російську федерацію визнано державою - агресором.

З наданих відповідачем до суду даними з бази обліку транспортних засобів системи ПІК "АСМО Інспектор", автомобіль "Porsche Cayenne", ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_1 декілька разів перетинав митний кордон України, у пунктах пропуску:

- 10.09.2019 в`їхав водій ОСОБА_2 через Пункт пропуску UA205010 (відповідно до Класифікатор Державної митної служби України, її територіальних органів та їх структурних підрозділів, затвердженого Наказ Міністерства фінансів України 26 листопада 2019 року № 495) "Ягодин - Дорогуск";

- 07.09.2020 виїхав водій ОСОБА_2 через Пункт пропуску UA807120 "Гоптівка Нехотєєвка", цього ж дня через той саме пункт пропуску в`їхав водій Мурадов Ельшан.

- 07.09.2021 виїхав водій ОСОБА_3 через Пункт пропуску UA102070 "Нові Яриловичі-Нова Гута", того ж дня той саме водії через той саме пункт в`їхав на митну території України.

За твердженням позивача, гр. ОСОБА_4 придбала у громадянина Сполучених Штатів Америки автомобіль відповідно до Купчої від 18.06.2021.

Враховуючи дату придбання автомобіля гр. ОСОБА_4 , дату (29.07.2021) ввезення автомобіля через Пункт пропуску UA807120 "Гоптівка Нехотєєвка" та дату подання до митного поста "Харків-товарний" Харківської митниці митним брокером ТОВ "Джілпі" Джуром А.В. для митного контролю та митного оформлення митної декларації в режимі "ІМ40АА"UA807170/2021/049271 на товар "Легковий автомобіль пасажирський, бувший у використанні "Porsche Cayenne" колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для застосування до зазначеного товару пільгового режиму митного оформлення у зв`язку з порушенням вимог Закону України №1402-ІХ.

Посилання апелянта на неналежність доказів, а саме витягу з електронних баз даних ПІК «АСМО Інспектор» у формі скріншотугіясвважає безпідставними, оскільки даний витяг належним чином завірений уповноваженою особою відповідача.

Посилання апелянта на те, що купча на транспортний засіб підтверджує його ввезення саме з Сполучених Штатів Америки не ґрунтується на жодних доказах (товарно-транспортних документах, митних документах тощо), які б підтверджували факт прибуття цього транспортного засобу до митної території України після укладення такого документу та спростовується дослідженими у цій справі доказами, якими достеменно підтверджено первинне прибуття цього транспортного засобу у 2019 році через пункт пропуску UA205010 "Ягодин - Дорогуск" та прибуття до України перед укладанням купчі через пункт пропуску UA807120 "Гоптівка Нехотєєвка" .

Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування факту перетину цього транспорту державного кордону України з кордоном держави-окупанта у 2020 році.

Колегія суддів критично ставиться до документів, на які посилається апелянт, виданих з боку країни агресора через неможливість підтвердити їх реальність.

Відповідно до статті 485 МК України, в редакції, чинній на момент складання оскаржуваної постанови, використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція статті 485 Митного кодексу України передбачає декілька варіантів об`єктивної сторони передбаченого нею правопорушення, зокрема: - заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару; - заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості; - надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості; - несплата митних платежів у строк, встановлений законом; - інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів; - використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Аналіз диспозиції цієї статті свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів.

Вищенаведений висновок суду в частині аналізу диспозиції ст.485 МК України узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.10.2018 по справі № 760/20661/15-а.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками відповідача та суду першої інстанції про порушення позивачем приписів ст.485 МК України, які виявилися у безпідставному застосування пільги при розмитненні транспортного засобу «Porsche Cayenne», ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , рік виготовлення-2012.

Стосовно посилання апелянта на безпідставне неврахування судом першої інстанції змін до санкції ст. 485 МК України на підставі Закону України № 2760-ХІ від 16.11.2022, колегія суддів зазначає таке.

Дійсно названим Законом санкцію статті ст. 485 МК України зменшено розмір штрафу з 300 відсотків несплаченої суми митних платежів до розміру від 50 до 150 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Закон України № 2760-ХІ від 16.11.2022 набрав чинності з 15.12.2022.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

При цьому колегія суддів зауважує, що суди перевіряють законність та обґрунтованість рішень, дій та/або бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на момент ухвалення таким суб`єктом відповідного рішення та/або вчинення дій та/або допущення бездіяльності.

Оскільки позивача притягнуто до відповідальності на підставі постанови № 0416/80700/21 від 07.12.2021, яка була винесена Харківською митницею за рік до набрання чинності Законом України № 2760-ХІ від 16.11.2022, то у суду відсутні підстави для пом`якшення відповідальності позивача та застосовувати штраф у меншому розмірі в межа розгляду даної справи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2024 року по справі № 953/1369/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін