Справа № 240/26499/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/26499/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

05 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року (ухвалене в м. Житомир) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

05.04.2024 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02 квітня 2024 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що позивач проходив службу в органах Національної поліції України і наказом Управління захисту економіки в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 29.12.2018 №28 о/с "Про надання доступу до державної таємниці" надано ОСОБА_1 доступ для роботи з інформацією, що має ступені секретності "Цілком таємно" і "Таємно" (а.с. 23, 24).

У спірний період з 01.01.2019 до 31.10.2019 позивач мав доступ для роботи з інформацією, що має ступені секретності "Цілком таємно" і "Таємно", що сторонами не заперечується.

Наказом Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 28.10.2019 №330 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу).

26.05.2021 ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України із заявою про нарахування та виплату надбавки за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю.

Ліквідаційною комісією Департаменту захисту економіки Національної поліції України не було задоволено заяву ОСОБА_1 про нарахування та виплату надбавки за роботу з відомостями, що становлять державну таємницю та 07.10.2022 поінформовано позивача про те, що надбавка встановлюється наказом керівника органу поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції. Також повідомлено про те, що зроблено запит до архіву стосовно встановлення позивачу надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Законом України від 21 січня 1994 року №3855-XII "Про державну таємницю" (далі - Закон України "Про державну таємницю"), Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 р. №414 (далі - Положення №414), Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 р. за № 669/28799 (далі Порядок виплати грошового забезпечення поліцейським №260).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України "Про державну таємницю" залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; для форми 3 - 10 років.

Згідно з частиною другою статті 22 Закону України "Про державну таємницю" допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною сьомою статті 22 Закону України "Про державну таємницю" визначено, що надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про державну таємницю" у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_1 за період служби не встановлювалася надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень, що сторонами не заперечується та підтверджується розрахунковими листами ОСОБА_1 за січень-жовтень 2019 року.

Положення №414 визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших державних органів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень) (пункт 1 Положення №414).

Відповідно до пункту 5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Аналіз наведених норм вказує на те, що надання доступу до державної таємниці не є підставою для встановлення відповідної надбавки, оскільки надбавка за роботу в умовах режимних обмежень встановлюється лише особам, які постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю.

Колегія суддів звертає увагу, що ні позивачем, ні відповідачем до матеріалів справи не надано доказів того, що позивач ОСОБА_1 постійно працював з документами, що мали гриф секретності "таємно" або гриф секретності "цілком таємно".

У матеріалах справи наявний лист Ліквідаційної комісії Департаменту захисту економіки Національної поліції України від 07.10.2022 №55аз про те, що Управління захисту економіки в Житомирській області ліквідоване, а документи, створені в процесі його діяльності передані на архівне зберігання. Ліквідаційною комісією Департаменту захисту економіки Національної поліції України надіслано запити до Головного архівного відділу Управління режиму та технічного захисту інформації Національної поліції України для отримання інформації про встановлення надбавки ОСОБА_1 . Наказ про встановлення надбавки ОСОБА_1 за службу в умовах режимних обмежень до органу фінансового забезпечення не надходив.

Враховуючи наведені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні у матеріалах справи докази не підтверджують факт постійної роботи ОСОБА_1 з документами, що мали гриф секретності "таємно" або гриф секретності "цілком таємно".

Відповідно до пункту 2 Положення №414, у редакції, що була чинною у спірний період, особам, які працюють в умовах режимних обмежень (тобто постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю відповідно до пункту 1 Положення №414), крім працівників режимно-секретних органів, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок), заробітної плати (у разі визначення законом її розміру) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Відповідно до абзаців першого-четвертого пункту 7 розділу II Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським №260, у редакції, що була чинною у спірний період, поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Отже, з наведених норм вбачається, що надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації встановлюється лише особам, які мають відповідний допуск та постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, тобто сам по собі допуск до державної таємниці не є підставою для встановлення надбавки.

Відповідно до абзацу дев`ятого пункту 7 розділу II Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським №260, у редакції, що була чинною у спірний період, установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови надання йому допуску та доступу до державної таємниці та постійної роботи з відомостями, що становлять державну таємницю.

Отже, підставою призначення надбавки за службу в умовах режимних обмежень є наявність мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, а умовою виникнення права на встановлення особі з відповідним допуском надбавки є постійна робота з відомостями, що становлять державну таємницю.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З огляду на вищенаведені обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що ОСОБА_1 у період з 01.01.2019 до 31.10.2019 постійно працював із документами, що становили державну таємницю, зокрема із документами з грифом секретності "таємно" та "цілком таємно"; мотивовані рапорти керівництва Управління захисту економіки в Житомирській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України з приводу встановлення ОСОБА_1 не подавалися; відповідно відсутня протиправність бездіяльності Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.

Оцінюючи позицію апелянта, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Матохнюк Д.Б. Біла Л.М.