Справа № 200/2711/24
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

05 червня 2024 року Справа №200/2711/24

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича ознайомившись з позовною заявою

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 8, м. Слов`янськ, Донецька область, 84100),

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок компенсації втрати частини доходів від 11.09.2023 року стосовно щомісячної пенсії - 2616,58 гривень виплаченої 04.07.2023 у рахунок пенсії за кожний місяць в період з 01.04.2017 року по 30.06.2023 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів на суми пенсії за період з 01.04.2017 по 30.06.2023 виплачені 04.07.2023 року, окремо для кожного місяця, шляхом множення суми виплаченого доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу, відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

07 травня 2024 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву та надано позивачу строк не більше п`яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання документу на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому законом або доказів на підтвердження неможливості його сплати.

14 травня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої позивачем долучено квитанцію № 7924-6472-0303-1736 від 13.05.2024 року про сплату судового збору у розмірі 968,69 грн.

20 травня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що вказана позовна заява підлягає залишенню без руху як подана з порушеннями вимог ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався зі звіту відповідача від 05.07.2023 року про виконання рішення суду у справі № 200/10433/21, у якому відповідач вказав, що нарахована доплата за рішенням суду за період з 01.04.2017 по 30.06.2023 в сумі 196 243,50 грн включена до відомості на виплату пенсії на липень місяць 2023 року, при цьому зазначивши, що нарахування та виплата компенсації втрати частини доходу на заборгованість по пенсії позивача за вказаний період не проведена, та буде проведена в наступний період.

13.12.2023 року на адресу представника позивача від відповідача надійшло два листа № 0500-0202-8/101657 від 27.11.2023 та № 23729-22295/А-02/8-0500/23 від 29.11.2023, в яких зазначено, що на виконання рішення від 21.07.2022 року проведено нарахування та виплату компенсації втрати частини доходу за період з 01.04.2017 по 30.06.2023 в сумі 10 425,39 грн та додано розрахунок.

Відтак, про порушення своїх прав позивач мав дізнатись у липні 2023 року.

Правова позиція щодо застосування строків звернення до суду у цій категорії справ викладена Верховним Судом у постанові від 02 квітня 2024 року у справі №560/8194/20, згідно якої відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством. Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням. Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

При цьому, Судова палата відступила від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09.06.2021,17.11.2021, 27.07.2022, 11.05.2023 (справи №№ 240/186/20, 460/4188/20, 460/783/20,460/786/20, відповідно) про застосування строків звернення до суду з адміністративним позовом у правовідносинах щодо компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відповідно до Закону № 2050-ІІІ та сформулювала такі висновки:

а) у спорах цієї категорії справ суди повинні застосовувати шестимісячний строк звернення до суду з позовом, визначений частиною першою статті 122 КАС України, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів;

б) нарахування і виплата компенсації втрати частини доходів у випадку порушення строку їх виплати зокрема і пенсії, проводиться у чітко визначений Законом № 2050-ІІІ строк - у тому ж місяці, в якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Тому особі, права якої порушені невиконанням обов`язку нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у випадку порушення строків їх виплати, достовірно відомо про час та розмір виплаченої заборгованості. При цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про розмір належної до виплати компенсації, порядок її нарахування і підстави виплати/невиплати;

в) з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду;

г) отримання листа від територіального органу Пенсійного фонду України у відповідь на заяву не змінює час, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить про час, коли особа почала вчиняти активні дії щодо реалізації свого права на отримання компенсації у позасудовому чи судовому порядку. Відповідно з вказаної дати не може розпочинатись відлік строку звернення з позовом до суду.

Судова палата Верховного Суду дійшла висновку, що саме такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах зазначеної категорії справ відповідатиме принципу верховенства права та його складовій - принципу правової визначеності, сприятиме стабільності правовідносин щодо виплати компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відтак, суд дійшов висновку, що відлік шестимісячного строку звернення до суду, встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України, у цій справі розпочався 01.08.2023 року та закінчився 01.02.2024 року, проте з адміністративним позовом позивач звернувся до суду 06.05.2024 року через свого представника за допомогою засобів програмного забезпечення ЄСІТС Електронний Суд.

Ураховуючи викладене, 23 травня 2024 року ухвалою суду залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та надано позивачу строк не більше десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання заяви про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою та докази поважності причин його пропуску.

04 червня 2024 року представник позивача за допомогою засобів програмного забезпечення ЄСІТС «Електронний Суд» надав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, датоване 03 червня 2024 року, в обґрунтування якого представник позивача зазначив, що питання про компенсацію втрати частини доходів було розглянуто в іншій справі, а саме рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.07.2022 року у справі № 200/10433/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яка полягає у не поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату раніше призначеної пенсії за віком на вказаний ним банківський рахунок з моменту її припинення, тобто з 01 квітня 2016 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позивачем було подано заяви в рамках ст. 382 та ст. 383 КАС України, розгляд яких закінчився прийняттям звіту відповідача, з вказівкою Першого апеляційного адміністративного суду в постанові від 04.03.2024 року у справі № 200/10433/21 на правомірність дій пенсійного органу під час нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, дотримання ним норм Закону № 2050 та Порядку № 159 під час нарахування такої компенсації не було предметом спору у справі № 200/10433/21, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо виникнення між позивачем та пенсійним органом нового спору, який не може вирішуватися в порядку судового контролю за виконання рішення суду у справі № 200/10433/21.

Представник позивача зазначив, що не розуміє, що саме змусило суд першої інстанції прийняти звіт у справі №200/10433/21 і написати, нібито судове рішення виконано і щодо компенсації втрати частини доходів, та припускає, що суд просто став на бік протиправної дискримінації.

Отже представник позивача вважає, що саме з моменту прийняття постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2024, в якій зазначено, яким саме способом позивач має вирішувати порушення його права, слід рахувати перебіг 6-ти місячний строк на подання позовної заяви.

Дослідивши доводи заяви представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 07.09.1999 у справі Йодко против Литви (Jodko v. Lithuania).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави…» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У кожній справі суди мають перевірити наявність підстав для поновлення строку на оскарження, визнати їх виправданими, а також мотивувати свій висновок про наявність поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку. Сама лише вказівка на наявність поважних причин не є належним мотивуванням висновку про поновлення строку і є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові від 29.09.2022 року у справі № 500/1912/22 Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Водночас колегія суддів зазначила, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Велика Палата Верховного Суду аналізуючи застосування правового інституту строків звернення до адміністративного суду у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19 виснувала, що закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин пропуску такого строку. Вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки. Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові від 13 лютого 2024 року у справі № 140/9165/23 Верховний Суд звернув увагу на те, що питання поновлення пропущених процесуальних строків вирішується судом в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Найпоширенішими підставами, за яких може бути поновлений пропущений строк звернення до суду, є, зокрема, форс-мажорні обставини або такі, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо). Водночас, у випадку, коли позивачем не наведено обґрунтованих аргументів та переконливих доказів, які могли б свідчити про об`єктивну неможливість вчинення ним всіх необхідних і можливих дій щодо реалізації процесуальних прав у передбачені процесуальним законом строки, застосування судами передбачених законом наслідків пропущення строків звернення до суду, не є порушенням права особи на доступ до суду.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали адміністративної справи № 200/10433/21 за даними Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», суд установив наступне.

26 червня 2023 року до суду надійшла заява позивача про встановлення судового контролю та визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, обґрунтована тим, що ГУ ПФУ в Донецькій області в добровільному порядку не виконує рішення суду від 21 липня 2022 року у справі № 200/10433/21, зокрема, відповідач протиправно не здійснив нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію позивачу за період з 01 квітня 2016 року по момент фактичної виплати.

28 червня 2023 року ухвалою суду заяву позивача ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду задоволено, встановлено судовий контроль за виконанням рішення суду у справі та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати до суду звіт про виконання рішення суду від 21 липня 2022 року в п`ятиденний строк з дня отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку; прийнято до розгляду заяву позивача про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених керівництвом суб`єкта владних повноваженьвідповідача на виконання рішення суду.

10 липня 2023 року ухвалою суду заяву позивача ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду залишено без задоволення та прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року в адміністративній справі № 200/10433/21.

Поряд із цим, ухвала суду не містить висновків щодо виплати компенсації втрати частини доходів на несвоєчасно виплачену пенсію позивачу за період з 01 квітня 2016 року по момент фактичної виплати.

Водночас, про висновки суду за наслідками розгляду заяви про встановлення судового контролю та визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених відповідачем на виконання рішення суду, представник позивача дізнався 12.07.2023 року о 15:04 год, отримавши копію ухвали засобами програмного забезпечення ЄСІТС «Електронний кабінет», що підтверджується даними КП «ДСС».

10 жовтня 2023 року Перший апеляційний адміністративний суд прийняв постанову, якою апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 200/10433/21 залишив без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2023 року у справі № 200/10433/21 залишив без змін.

15 грудня 2023 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Меламеда В.Б. про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у справі № 200/10433/21 в частині нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів.

18 грудня 2023 року ухвалою суду встановлено судовий контроль за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у справі № 200/10433/21 в частині нарахування компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати суду звіт про виконання рішення суду в цій частині в десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в десятиденний строк з дня отримання цієї ухвали засобами електронного зв`язку надати суду докази нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з розрахунком розміру такої компенсації, що був проведений пенсійним органом.

27 грудня 2023 року ухвалою суду прийнято звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 25 грудня 2023 року про виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року в адміністративній справі № 200/10433/21 в частині нарахування компенсації втрати частини доходів та зазначено, що під час розгляду справи № 200/10433/21 суд не робив жодних висновків щодо порядку нарахування (обчислення) такої компенсації, а лише вказав на обов`язок пенсійного органу поновити позивачу виплату пенсії з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 04.03.2024 року, підтвердив правильність висновків суду першої інстанції та залишив вищезазначену ухвалу суду без змін.

Поряд із цим, слід повторно звернути увагу, що згідно висновків постанови Верховного Суду від 02 квітня 2024 року у справі №560/8194/20, саме з першого дня наступного місяця після отримання заборгованості з виплати пенсії за попередні періоди особа вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів і з цього дня починається перебіг шестимісячного строку звернення з позовом до суду. Звернення до суду з позовом про нарахування і виплату компенсації втрати частини доходів після закінчення цього строку є підставою, передбаченою пунктом 8 частини першої статті 240, для залишення позовної заяви без розгляду.

При цьому, слід урахувати, що помилковість висновків представника позивача щодо вирішення питання про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати у порядку, визначеному ст.ст. 382, 383 КАС України, була підтверджена у судовому порядку, проте це не змінює моменту, коли сторона позивача дізналась про імовірне порушення своїх прав.

Відтак, суд дійшов висновку, що зволікання з поданням адміністративного позову у цій справі спричинене власним помилковим тлумаченням стороною позивача висновків рішення суду у справі № 200/10433/21 та, у зв`язку із цим, непослідовними процесуальними діями сторони позивача, що у свою чергу не може бути розтлумачено як обставини, що перебували поза контролем особи (аварії, катастрофи, природні явища) та інші об`єктивні причини, що не залежали від її волі (тяжка хвороба, неправомірні дії інших осіб тощо).

Також слід урахувати, що про імовірне порушення свого права позивач дізнався у липні 2023 року, а із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду щодо виплати компенсації втрати частини доходів через порушення строків їх виплати у справі № 200/10433/21 звернувся до суду у грудні 2023 року, тобто через 5 місяців, будь-яких доводів, що таке зволікання є виправданим представник позивача не навів.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 15 ч. 171 КАС України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відповідно до п.п. 7, 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом; з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 240 КАС України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Згідно ч. 5 ст. 240 КАС України, в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 240 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про: визнання протиправним та скасування розрахунку компенсації втрати частини доходів від 11.09.2023 року стосовно щомісячної пенсії - 2616,58 гривень виплаченої 04.07.2023 у рахунок пенсії за кожний місяць в період з 01.04.2017 року по 30.06.2023 року; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів на суми пенсії за період з 01.04.2017 по 30.06.2023 виплачені 04.07.2023 року, окремо для кожного місяця, шляхом множення суми виплаченого доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу, відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її року проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити позивачу, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко