Справа № 580/3216/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3216/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудено А.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Гибан І.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України, в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення II групи інвалідності 09.06.2021 року, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року та здійснити її виплату.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Міністерства внутрішніх справ України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що спеціальне звання позивача «лейтенант внутрішньої служби», а не «лейтенант міліції», а тому, права на одноразову грошову допомогу, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію» позивач не має. Також, зазначає, що судом першої інстанції не враховано Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2016 №760.

Також, не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що листом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2023 № Б-1129/15-2473 йому було фактично відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року. Таким чином, вважає, що наявні підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення ІІ групи інвалідності 09.06.2021 року, відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» та Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року та здійснити її виплату.

У межах встановленого судом строку відзивів на апеляційні скарги не надійшло.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 18.08.1977 (наказ УВС про призначення від 18.08.1997 № 643) до 06.07.1988 (наказ УВС про звільнення від 06.07.1988 № 98 о/с), що підтверджується листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області МВС України від 31.03.2021 № 14/7-Б-63.

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді начальника варти СВПЧ-2 УВС Черкаського облвиконкому в званні лейтенанта внутрішньої служби, брав участь у заходах, передбачених постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 р. №1497-378 і постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах у відповідності зі Списком №1, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173, а саме: 08.06., 10.06., 16.06.1986 р. - АЕС (робота на території); 06.06., 07.06., 09.06., 11.06. -15.06. 17.06. - 25.06.1986 р.- м. Чорнобиль, що підтверджується довідкою Управління МВС України в Черкаській області МВС України від 19.05.2021 № 14/8-Б-103.

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії 12 ААА № 195960 від 24.12.2015, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності 22.12.2015 безтерміново, огляд первинний, причина інвалідності - загальне захворювання.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ № 350375 від 12.07.2021, ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності 09.06.2021 безтерміново, огляд повторний, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням службового обов`язку по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а. с. 15).

Згідно постанови № 25 М(ВЛ)К ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 08.10.2021, захворювання ОСОБА_1 , так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У відповідності до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 19.04.2021 № 5224, захворювання позивача пов`язане з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно з копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 15.07.2021, ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 23.07.2021, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (Категорія 1), строк дії безстроково, група інвалідності 2.

13 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою від 13.12.2021, в якій просив провести йому виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з тим, що йому встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, причина інвалідності - захворювання пов`язане з виконанням службового обов`язку по ЛНА на ЧАЕС.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області листом від 22.12.2021 № Б-181 повідомило позивача про те, що він проходив службу та звільнений з органів внутрішніх справ 06.07.1988, тобто, до набуття чинності Законом України «Про міліцію». Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Тобто, нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Тому, права на оформлення виплати одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності позивач не має.

23 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою від 23.12.2021, в якій просив направити до МВС України висновок та документи для призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою від 04.02.2022, в якій просив повідомити про прийняте рішення за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Міністерством внутрішніх справ України.

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 23.05.2022 № Б-4754/15 за дорученням керівництва Міністерства повідомив позивача про те, що у зв`язку з тривалою російською збройною агресією проти України, що призвела до великої кількості внутрішньо переміщених осіб та біженців, в умовах існування загрози несанкціонованого доступу третіх осіб до персональних даних позивача МВС України не має можливості забезпечити захист підготовленої відповіді на його звернення, яка містить конфіденційну інформацію, від випадкових втрати або знищення, незаконної обробки, у тому числі незаконного знищення чи доступу до персональних даних, як передбачено законодавством. У разі необхідності та актуальності порушеного у зверненні питання висловив готовність надати відповідь на вимогу позивача в найкоротший строк після припинення або скасування дії воєнного стану на території України в установленому порядку.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із аналогічною заявою від 06.06.2022.

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 06.07.2022 № Б-7040/15 за дорученням керівництва Міністерства повідомив позивача про те, що згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію юридичної особи Управління МВС України в Черкаській області в результаті ліквідації припинено 20.01.2022. У період опрацювання матеріалів позивача профільними фахівцями структурних підрозділів апарату МВС, а саме, в місячний термін, визначений законодавством для прийняття рішення, ліквідаційна комісія УМВС України в Черкаській області припиняє діяльність. Це унеможливило їх зворотне надсилання. Зазначено, що на даний час МВС України вживає заходів із визначення уповноваженого органу, до якого належатимуть повноваження з приймання та оформлення від колишніх працівників міліції документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності.

ОСОБА_1 повторно звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із аналогічною заявою від 12.01.2023.

Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 16.02.2023 № Б-1129/15-2473 за дорученням керівництва Міністерства повідомив позивача про те, що матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням групи інвалідності від ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області надійшли до МВС України листом від 30.12.2021 № 56 та були зареєстровані 06.01.2022 за № 1385. При опрацюванні надісланих матеріалів Департаментом персоналу МВС України вказано на те, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 18.08.1977 по 06.07.1988. Оскільки, позивач звільнений зі служби у 1988 році, тобто, до прийняття Закону та набрання ним чинності, тому до факту встановлення позивачу інвалідності (2021 рік) не можуть бути застосовані як норми Закону, так і Порядку. Порядком виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності передбачена виключно працівникам міліції. Зважаючи на те, що позивач мав спеціальне звання старшого лейтенанта внутрішньої служби, останній належав до категорії осіб начальницького складу державної пожежної охорони, тому норми Порядку на нього не можуть бути поширені. Наявність зазначеної вище невідповідності надісланих матеріалів вимогам законодавства унеможливила прийняття будь-якого рішення за надісланими матеріалами, тому вони підлягають поверненню до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області. У зв`язку з припиненням державної реєстрації юридичної особи УМВС України в Черкаській області в результаті ліквідації 20.01.2022, матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги буде повернуто до визначеної наказом Міністерства уповноваженої установи МВС.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З 07 листопада 2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ, відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Втім, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, відповідно до статті 23 Закону № 565-ХІІ, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

При цьому, на виконання наведеної норми постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

У відповідності до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

За приписами пунктів 7-8 Порядку № 850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Пунктом 9 Порядку № 850 передбачено, що в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що позивачеві встановлена ІІ група інвалідності.

Матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги від ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області надійшли до МВС України листом від 30.12.2021 № 56 та були зареєстровані 06.01.2022 за № 1385.

З аналізу приписів Порядку №850 вбачається обов`язок керівника органу внутрішніх справ в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов подати МВС висновок щодо виплати грошової допомог.

В подальшому, МВС в місячний строк після надходження зазначених документів приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції.

Отже, саме на Міністерство внутрішніх справ України покладено обов`язок вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції.

За результатом розгляду звернення ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги Міністерство внутрішніх справ України у листі від 16.02.2023 № Б-1129/15-2473 вказало, що невідповідність надісланих матеріалів вимогам законодавства унеможливила прийняття будь-якого рішення за надісланими матеріалами, тому вони підлягають поверненню до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області.

Тобто, з вищевказаного вбачається, що Міністерство внутрішніх справ України за результатом звернення позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги не прийняло рішення, яке передбачене Порядком №850, а самі матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуло до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області.

Отже, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що лист Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України листом від 16.02.2023 № Б-1129/15-2473 не є рішенням у розумінні Порядку №850.

Враховуючи вищезазначене, доводи апелянта ОСОБА_1 про те, що листом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2023 № Б-1129/15-2473 йому було фактично відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21 жовтня 2015 року, а тому, наявні підстави для зобов`язання відповідача прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Щодо доводів апелянта відповідача про те, що позивач не має права на одноразову грошову допомогу, відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», оскільки його спеціальне звання «лейтенант внутрішньої служби», а не «лейтенант міліції», слід зазначити наступне.

Згідно послужного списку, ОСОБА_2 проходив службу у державній пожежній частині з охорони Черкаського виробничого об`єднання "Азот" та звільнений у званні "старший лейтенант внутрішньої служби" (а.с. 34-37).

Статтею 17 Закону України "Про пожежну безпеку" передбачено, що спеціальні звання внутрішньої служби присвоюються відповідно до чинного законодавства особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони.

Згідно з частиною 1 статті 20 Закону України "Про пожежну безпеку", порядок та умови проходження служби в державній пожежній охороні регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114.

Відповідно до пункту 1 зазначеного Положення, до рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Пунктом 2 Положення передбачено, що спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби є рівнозначним спеціальному званню лейтенанта міліції.

Також, колегія суддів зазначає, що указом Президента України від 27 січня 2003 року № 47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України у 2003 році.

Крім того, у Рішенні Конституційного суду України від 06 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини сьомої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа щодо права на пільги) Конституційний суд зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Отже, позивач під час виконання обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у званні лейтенанта внутрішньої служби проходив службу в Управлінні державної пожежної охорони, як складової частини структури Управління Міністерства внутрішніх справ, звільнений з органів внутрішніх справ у званні прапорщика внутрішньої служби.

Таким чином, ОСОБА_2 на час звільнення відносився до працівників внутрішньої служби, мав спеціальне звання.

Враховуючи вищезазначене, безпідставними є твердження апелянта стосовно нерозповсюдження на спірні правовідносини статті 23 Закону України "Про міліцію" внаслідок відсутності спеціального звання міліції у позивача.

Даний висновок узгоджується з висновками Верховного Суд у складі Касаційного адміністративного суду, що викладені в постановах від 08 червня 2021 року у справі №2340/3517/18 та від 03 червня 2021 року у справі № 2340/4545/18.

Посилання апелянта - Міністерства внутрішніх справ України на постанову Львівського окружного адміністративного суду у постанові від 13.11.2019 у справі № 1.380.2019.002248 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки, дане судове рішення, відповідно до ст. 7 КАС України, не є джерелом права, що застосовуються судом при вирішенні справ та, виходячи з норм ч. 5 ст. 242 КАС України, його висновки не є обов`язковими для врахування.

З приводу посилання апелянта - відповідача на Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2016 №760, слід зазначити, що він не стосується випадків, коли захворювання пов`язане з проходженням служби та виконанням службових обов`язків.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що при поверненні матеріалів на призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв не у спосіб, передбачений Порядком №850, оскільки, цей Порядок не передбачає можливості повернення матеріалів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суд у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною у постанові від 14 листопада 2019 року у справі №808/3170/16.

Враховуючи вищезазначене, судом першої інстанції обґрунтовано визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, а також, зобов`язано відповідача прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Решта доводів та заперечень апелянтів висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткову обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційних скарг зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Гибан І.О.