Справа № 320/14635/23
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року № 320/14635/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Горобцової Я.В., розглянувши у порядку письмового адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської обласної прокуратури, Чотирнадцятої кадрової комісії обласної прокуратури з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Офіс Генерального прокурора про скасування рішення комісії, наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н в и в:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 ) до Київської обласної прокуратури (далі також відповідач-1), Чотирнадцятої кадрової комісії обласної прокуратури з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі також відповідач-2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 16 березня 2023 року про неуспішне проходження атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Київської обласної прокуратури від 27 березня 2023 року № 65к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури, у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, на підставі підпункті 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 27 березня 2023 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області чи на рівнозначній посаді;

- стягнути з Київської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 27 березня 2023 року.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12 травня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Офіс Генерального прокурора (далі також третя особа).

Відповідно до ч. 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України), учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

З урахуванням наведених положень, суд 12 липня 2023 року перейшов до розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він займав прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області.

За наслідками атестації, наказом відповідача-1 № 65-к від 27 березня 2023 року позивача було звільнено з займаної посади на підставі статті 11 Закону України «Про прокуратуру». Підставою для прийняття оскаржуваного наказу стало рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 16 березня 2023 року про неуспішне проходження атестації.

ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним, з огляду на мотиви, наведені у такому рішенні, які не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 грудня 2015 року ОСОБА_1 призначений на посаду прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області.

13 вересня 2021 року за результатами атестації п`ятнадцята кадрова комісія обласних прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) ухвалила рішення про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 .

Наказом керівника Київської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року № 802к позивача звільнено з посади прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області з 25 жовтня 2021 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 липня 2022 року у справі № 640/3 265/22-а задоволено позов ОСОБА_1 : визнано протиправними та скасовано рішення п`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) та наказ керівника Київської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року № 802к.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 листопада 2022 року рішення першої інстанції залишено без змін.

Наказом виконувача обов`язків керівника Київської обласної прокуратури № 307-к від 20 грудня 2022 року ОСОБА_1 поновлено на посаді прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» положення щодо проходження атестації поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які звільнені до набрання чинності цим Законом з органів прокуратури, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.

Згідно з положеннями пункту 32 розділу V Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора від 03 жовтня 2019 року № 221, у випадку прийняття судом рішення про поновлення прокурора на посаді такий прокурор допускається до проходження того етапу атестації, за результатами якого кадровою комісією прийнято рішення про неуспішне її проходження.

16 березня 2023 року Чотирнадцятою кадровою комісією обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) прийнято рішення №1 про неуспішне проходження позивачем атестації.

На підставі вказаного вище рішення наказом Київської обласної прокуратури № 65-к від 27 березня 2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області та органів прокуратури, у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, на підставі підпункті 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» з 27 березня 2023 року.

Не погоджуючись з наказом звільнення та рішенням відповідача-2 і вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» Конституцію України доповнено статтею 131-1, відповідно до якої в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Законом України «Про прокуратуру» забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема, щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Проведення атестації прокурорів здійснювалося в силу вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (далі також Закон №113-IX) як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.

Відповідно до пункту 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 113-IX прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

У разі неуспішного проходження атестації прокурором такий прокурор підлягає звільненню суб`єктом владних повноважень.

Пунктом 19 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 113-IX визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» за умови настання однієї із таких підстав:

1) неподання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури у встановлений строк заяви до Генерального прокурора про переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури та про намір у зв`язку із цим пройти атестацію;

2) рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури;

3) в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах відсутні вакантні посади, на які може бути здійснено переведення прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, який успішно пройшов атестацію;

4) ненадання прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури, у разі успішного проходження ним атестації, згоди протягом трьох робочих днів на переведення на запропоновану йому посаду в Офісі Генерального прокурора, обласній прокуратурі, окружній прокуратурі.

Наказом Генерального прокурора № 221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі Порядок №221).

Порядок проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності і виконання практичного завдання для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурора врегульовано розділом IV Порядку № 221.

Верховний Суд неодноразово висловлювався щодо перевірки дискреційних повноважень кадрової комісії під час проведення співбесіди на третьому етапі атестації прокурорів, процедура проведення якого визначена пунктом 9 розділу IV Порядку № 221, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 120/3458/20-а, від 27 квітня 2021 року в справі № 640/419/20, від 05 листопада 2021 року у справі № 640/537/20.

Відповідно до пункту 15 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Пунктами 10, 11, 13 розділу IV Порядку № 221 визначено, що фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду, здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Відповідно до пунктів 14-16 розділу IV Порядку № 221 члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль прокуратура відіграє у становленні правової держави, особливо з урахуванням зміни її статусу у результаті вказаних вище конституційних змін. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу прокурорів, запорукою формування довіри народу до прокурорів та органів прокуратури в цілому.

Доброчесність - це необхідна морально-етична складова діяльності прокурорів, які віднесені до української системи правосуддя, яка, серед іншого, визначає межу і спосіб його поведінки, що базується на принципах чесності у способі власного життя та виконанні своїх професійних обов`язків.

Авторитет та довіра до органів прокуратури формуються залежно від персонального складу осіб, які обіймають посади прокурорів та формують корпус органів прокуратури.

Легітимна мета вимірювання доброчесності полягає в здобутті доказів умисного порушення норм прокурорської етики чи свідомого нехтування стандартами поведінки, які забезпечують суспільну довіру до органів прокуратури як складової органів правосуддя, а також допущення поведінки, що підриває авторитет правосуддя.

Відсутність у законі визначення поняття "доброчесність", яке використовується у процедурі атестації прокурорів, не звільняє суб`єктів правовідносин використовувати його в процесі правозастосування та під впливом як змісту (суті) зовнішніх поведінкових факторів, так і через їхнє зіставлення з якостями, чеснотами чи властивостями, під якими в моральному, етичному, соціально-правовому, світоглядному та іншому сенсах розуміється (сприймається) поняття доброчесність, пояснити і мотивувати за якими ознаками той чи інший прокурор не може бути віднесений до доброчесних.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 600/1450/20-а.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

У постанові від 01 вересня 2022 року (справа N 640/21496/20) Верховний Суд висновував, що оскільки рішення кадрової комісії з атестації прокурорів про неуспішне проходження атестації є, згідно з Законом № 113-IX, безальтернативною підставою для прийняття наказу про звільнення прокурора з посади, останнє має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень, з огляду на що, має відповідати вимогам частини другої статті 2 КАС України.

Беручи до уваги положення пункту 3 частини 2 статті 2 КАС України, відповідно до якого у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), суд не вправі втручатися в дискрецію кадрової комісії та перебирати на себе повноваження у вирішенні питання, які законодавством віднесені до компетенції кадрової комісії.

Водночас суди під час перевірки рішення кадрової комісії, не втручаючись у дискреційні повноваження вказаної комісії та керуючись завданнями адміністративного судочинства повинні дослідити пояснення позивача та надані ним документи на підтвердження наданих ним пояснень щодо розбіжностей встановлених цією комісією під час проведення співбесіди та з`ясувати, чи дійсно вони спростовують висновки комісії, які стали підставою для прийняття спірного рішення.

наказом Генерального прокурора № 223 від 17 жовтня 2019 року затверджено Порядок роботи кадрових комісій (далі Порядок №223).

Так, пунктом 12 Порядку № 233 передбачено, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Таким чином, рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути достатньою мірою обґрунтованим, тобто у ньому, серед іншого, зазначаються не лише загальні причини чи/та обставини його прийняття, але й мотиви з посиланням на відповідні докази, які б створювали підстави для негативних висновків. Також таке рішення повинно відповідати критеріям ясності, чіткості, доступності та зрозумілості.

Матеріали атестаційної справи відповідно до Порядку № 233 можуть містити інформацію про прокурора, в тому числі про: 1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати; 2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг; 3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора; 4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Кадрова комісія враховує вказану вище інформацію та відомості щодо прокурора, який проходить співбесіду, у тому числі декларації, у яких міститься інформація, що підлягає оцінці комісією.

Як установлено матеріалами справи, ОСОБА_1 успішно пройшов перші два етапи атестації та був допущений до співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Зі змісту оскаржуваного рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 16 червня 2023 року встановлено, що підставами для прийняття рішення про неуспішне проходження позивачем атестації були висновки комісії про його невідповідність вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Пунктом 12 Порядку № 233 передбачено, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути мотивованим із зазначенням обставин, що вплинули на його прийняття.

Таким чином суд дійшов висновку, що рішення про неуспішне проходження атестації повинно бути достатньою мірою (зрозумілою сторонньому спостерігачу) обґрунтованим, тобто у ньому, серед іншого, зазначаються не лише загальні причини чи/та обставини його прийняття, але й мотиви з посиланням на відповідні докази, які б створювали підстави для негативних висновків. Також таке рішення повинно відповідати критерія ясності, чіткості, доступності та зрозумілості.

Зокрема, в частинні невідповідності прокурора вимогам професійної компетентності, в оспорюваному рішенні кадрової комісії вказується на таке.

В матеріалах атестації наявний висновок від 17 липня 2014 року за результатами службової перевірки обставин щодо можливого недотримання вимог працівниками органів прокуратури області при здійсненні нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, несвоєчасного реагування на незаконне судове рішення про звільнення за хворобою з Бориспільської виправної колонії № 119 засудженого ОСОБА_2 .

За результатами службової перевірки встановлено, що 03 липня 2012 року ОСОБА_2 засуджений за п. 7 ч. 2 статті 115, ч. 1 статті 263, ч. 4 статті 296, статті 70 КК України до 14 років позбавлення волі. Призначене покарання відбував у Бориспільській виправній колонії № 119.

24 лютого 2014 року засуджений звернувся до Бориспільського міськрайонного суду з клопотанням про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою. За вказаним клопотанням судом призначено судово-медичну експертизу та, в подальшому, винесено рішення, яким задоволено клопотання засудженого та звільнено його від подальшого відбуття покарання у зв`язку з хворобою.

Участь у розгляді справи судом першої інстанції приймав ОСОБА_1 , який не заперечував проти клопотання засудженого та його звільнення.

Водночас у висновку службової перевірки встановлено, що поза увагою ОСОБА_1 залишилися істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду. Із вказаним незаконним рішенням суду ОСОБА_1 погодився та не оскаржував його.

Апеляційну скаргу на незаконне рішення суду внесено заступником Бориспільського міжрайонного прокурора ОСОБА_3 лише 17 червня 2014 року. При цьому засудженого оголошено в розшук.

На запитання членів Комісії під час співбесіди ОСОБА_1 пояснив, що вказане порушення допустив, оскільки не мав відповідного досвіду та знань.

Крім того, з матеріалах атестації наявний висновок службового розслідування від 13 липня 2021 року щодо можливої недоброчесності прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_1 , вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури та сумлінності виконання обов`язків прокурора та неухильності дотримання Присяги працівника прокуратури.

Підставою для проведення службового розслідування стало звернення адвоката ОСОБА_4 про те, що у період з грудня 2020 по лютий 2021 року слідчий СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою незаконного збагачення, спільно з ОСОБА_1 налагодили схему отримання неправомірної вигоди. Зокрема, слідчий вимагав неправомірну вигоду в сумі 13 тис. дол. США які, з повідомленням адвоката, мав передати ОСОБА_1 за непритягнення особи до кримінальної відповідальності.

Під час проведення службового розслідування з`ясовано, що ОСОБА_1 здійснював у кримінальному провадженні процесуальне керівництво та здійснював слідчі дії у вказаному кримінальному провадженні. Зокрема, допитував двох свідків.

Встановлено, що за вказаним фактом Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється розслідування у кримінальному провадженні за підозрою слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 статті 27, ч. 3 статті 368 КК України.

У висновку службового розслідування вказано, що відомості про вчиненням ОСОБА_1 дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності у чесності та непідкупності органів прокуратури та сумлінності виконання обов`язків прокурора та неухильності дотримання Присяги працівника прокуратури, на даний час не знайшли свого підтвердження.

Під час проведення співбесіди на запитання Комісії прокурор підтвердив, що здійснював процесуальне керівництво у вказаному провадженні та тричі допитував особу, щодо якої була інформація про незаконне заволодіння нею транспортним засобом. Особа викликалась на допит в якості свідка та, за словами ОСОБА_1 , відмовлялась давати показання на підставі статті 63 Конституції України, але щоразу обіцяла принести документи на підтвердження правомірності володіння автомобілем.

Підстави неодноразового виклику такої особи як свідка прокурор обґрунтувати не зміг.

Комісія звертає увагу, що на момент здійснення допитів у сторони обвинувачення вже були підстави вважати, що особі буде повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 3 статті 87 КПК України докази, отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні, є недопустимими доказами.

У зв`язку з викладеним у Комісії є обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності та професійної етики прокурора.

Між тим, у своєму позові, ОСОБА_1 зазначив, що вказану особу намагався допитати три рази, оскільки останній постійно переконував, що долучить правовстановлюючі документи на транспортний засіб, а тому з метою перевірки вказаної інформації та не реєстрації кримінального провадження без підтвердження фактів, виникла необхідність у допиті з повідомленням особи про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Більше того, вказана особа перший раз прийшовши на допит заявила, що їй потрібен адвокат, під час допиту з адвокатом особа почувала себе погано тому на всі питання не відповідала і зазначила, що наступного разу надасть вичерпні відповіді, а останній раз також відмовилась у зв`язку з поганим самопочуттям.

Враховуючи вказану інформацію в подальшому було прийнято рішення про реєстрацію кримінального провадження та оголошення підозри вищевказаній особі.

Крім того, у вказаному провадженні ОСОБА_1 допитувались і інші особи, в тому числі представник потерпілого та приймались інші процесуальні рішення.

Окрім цього, в матеріалах службового розслідування міститься довідка виконувача обов`язків прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Національної поліції ОСОБА_7 , в якій чітко зазначається, що обвинувальний акт спрямовано до суду на законних підставах та при здійсненні процесуального керівництва дій, що порочать звання прокурора не встановлено.

Більше того, під час досудового розслідування кримінального провадження за фактом отримання слідчим СВ Бориспільського ВП ГУ НП в Київській області неправомірної вигоди, слідчими Державного бюро розслідувань проводився неодноразовий допит ОСОБА_1 в якості свідка, в тому числі щодо обставин допиту в якості свідка особи зазначеної у висновку службового розслідування, а також досліджувалось оцінка якості (законності) здійснення процесуального керівництва досудовим розсуванням ОСОБА_1 .

Також, як свідчить висновок службового розслідування від 13 липня 2021 року, матеріали кримінального провадження щодо отримання слідчим неправомірної вигоди, в тому числі результати проведення негласних слідчих розшукових дій, факти викладені у зверненні, які стали підставою для службового розслідування не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються.

Таким чином, вищевказані факти в сукупності підтверджують, що ОСОБА_1 під час здійснення процесуального керівництва у вказаному кримінальному провадженні не допущено жодних процесуальних порушень, а обвинувальний акт стосовно особи на законних підставах направлено до суду для розгляду.

Більше того, ОСОБА_1 зазначав, що законність підозри у вказаному провадженні підтвердили Бориспільський міськрайонний суд та Апеляційний суд Київської області в рішеннях яких зазначено, що підозра оголошена законно на підставі зібраних доказів, а тому підстав для її скасування не вбачається (справа 359/3472/21).

Також, встановлено, що на даний час вищевказану справу (справа №359/5740/21) призначено Києво-Святошинським районним судом Київської області до розгляду та триває стадія дослідження доказів.

Враховуючи викладене, членами комісії не об`єктивно, помилково та упереджено у рішенні зазначено, що є обґрунтований сумнів у відповідності ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності та професійної етики прокурора.

Таким чином, скарга щодо можливих протиправних дій з боку ОСОБА_1 виявилась ніщо, іншим як тиск на процесуального керівника зі сторони захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності винної особи за скоєний злочин.

Щодо зазначених висновків кадрової комісії суд зауважує таке.

Пунктом 10 частини першої статті 3 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що однією із засад діяльності прокуратури є неухильне дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Статтею 19 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися Присяги прокурора, правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Відповідно до пунктів 1, 3 Керівних принципів, що стосуються державних обвинувачів, які прийнято восьмим Конгресом Організації об`єднаних націй з попередження злочинності та поводження з правопорушниками (Гавана, Куба, 27 серпня - 07.09.90), особи, відібрані для здійснення судового переслідування, повинні мати високі моральні якості та здібності, а також відповідну підготовку та кваліфікацію. Особи, які здійснюють судове переслідування, будучи найважливішими представниками системи здійснення кримінального правосуддя, завжди зберігають честь та гідність своєї професії.

Згідно із пунктом 39 Бордоської декларації «Судді та прокурори в демократичному суспільстві» прокурорами мають бути особи з високими моральними якостями; через характер повноважень, на виконання яких вони свідомо погодились, прокурори є постійно відкриті для публічної критики; будучи головними суб`єктами здійснення правосуддя, вони мають повсякчасно підтримувати честь і гідність своєї професії.

З метою визначення основних принципів, моральних норм та правил прокурорської етики, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою, Всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, затверджено Кодекс професійної етики та поведінки прокурорів (далі - Кодекс), яким закріпленні стандарти прокурорської етики та відповідні норми доброчесної поведінки та зафіксовано ключові етичні ціннісні орієнтири прокурорської діяльності, етичні стандарти професії, які утворюють систему правил прокурорської етики та доброчесності.

Розроблення та прийняття цього Кодексу прокурорами є важливим трансформаційним заходом системи прокуратури та однією із форм реалізації прагнення прокурорів щодо посилення довіри громадян до них.

Практична реалізація правил прокурорської етики потребує від прокурорів дотримання певної поведінки, що також повинна відповідати нормам загальносуспільної моралі, стандартам, що регулюють службову діяльність, вимогам, встановленим у законодавстві до професії.

Одним із ключових завдань Кодексу є формування принципової морально-правової позиції прокурора у взаєминах з громадянами, колегами, керівниками та підлеглими, а головна складова мета цього Кодексу полягає у дотриманні прокурорами високих етичних ціннісних орієнтирів у своїй службовій діяльності та приватному житті, що відповідають суспільним очікуванням стосовно образу прокурора.

Зокрема, Кодексом передбачено, що прокурор повинен постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність (стаття 11); при виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури (стаття 16); прокурор має суворо дотримуватися обмежень, передбачених антикорупційним законодавством, не допускати будь-яких проявів, які можуть створити враження корупційних (стаття 19).

Відповідно до статті 18 Кодексу працівнику прокуратури слід не допускати дій і поведінки, які можуть зашкодити його репутації та авторитету прокуратури, викликати негативний громадський резонанс.

Статтею 21 Кодексу, визначено, що прокурор діє на підставі закону, неупереджено, незважаючи на приватні інтереси, особисте ставлення до будь-яких осіб, на свої ідеологічні, релігійні або інші особисті погляди чи переконання. Поза службою поводитися коректно і пристойно. При з`ясуванні будь-яких обставин з представниками правоохоронних і контролюючих органів не використовувати свій службовий статус, у тому числі посвідчення прокурора з метою впливу на посадових осіб.

Правила прокурорської етики формують стандарт поведінки, яка має бути взірцем законності, справедливості, дисципліни, людяності, порядності, ввічливості, сприяти довірі й повазі суспільства до органів прокуратури і представників цієї професії.

Таким чином оцінка відповідності прокурора критеріям професійної етики здійснюється Кадровою комісією крізь призму вищеозначених етичних вимог, встановлених до професії прокурора, і стандартів, що стосуються його позаслужбової поведінки й іншої дозволеної діяльності.

А тому, суд погоджується із висновками відповідача-2, наведеними у рішенні №1 від 16 березня 2023 року про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності ОСОБА_8 вимогам професійної компетентності та професійної етики прокурора.

Одним із критеріїв процедури перевірки дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, що викладено в підпункті 3 пункту 9 розділу IV Порядку № 221, є відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції.

Відповідно до декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування з 2015 по 2020 рік (включно), дружині ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , належав автомобіль HONDA CR-V 2006 року випуску.

У декларації прокурора за 2021 рік відсутня інформація про цей автомобіль або правочин, в результаті якого він вибув із власності ОСОБА_9 .

Для з`ясування підстав вибуття вказаного майна із власності дружини прокурора, відповідно до п. 11 Розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, перед проведенням співбесіди члени комісії надіслали на електронну пошту ОСОБА_1 , вказану у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації.

У письмовій відповіді на запитання комісії та усно під час співбесіди ОСОБА_1 повідомив, що його дружина продала автомобіль Honda CR-V у 2020 році за 323 880, 00 грн, про що зазначено в її декларації. Пояснити, чому він не відобразив дохід дружини від продажу автомобіля у щорічній декларації, прокурор не зміг.

Комісія констатувала порушення ОСОБА_1 вимог п. 7 ч. 1 статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» при заповненні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2020 рік.

Крім того, 27 серпня 2018 року ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку у с. Вишеньки Бориспільського району.

Для з`ясування підстав набуття вказаного майна, відповідно до п. 11 Розділу IV Порядку проходження прокурорами атестації, перед проведенням співбесіди члени комісії надіслали на електронну пошту ОСОБА_1 , вказану у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації.

У письмовій відповіді на запитання комісії ОСОБА_1 повідомив, що вказану земельну ділянку отримав безоплатно на підставі статті 121 Земельного кодексу України.

На уточнюючі запитання члена комісії під час співбесіди щодо обставин набуття вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 не зміг детально пояснити процедуру виділення йому земельної ділянки, передбачену чинним законодавством України.

Натомість, ОСОБА_1 було надано лише пояснення щодо її отримання на підставі статті 121 Земельного Кодексу шляхом звернення до органу місцевого самоврядування, якій на своїй сесії ухвалив рішення про виділення такої земельної ділянки. Водночас ОСОБА_1 не було зазначено про необхідність попереднього звернення до такого органу із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, позитивного вирішення вказаного питання на сесії ради, звернення до сертифікованого інженера-землевпорядника щодо виготовлення такої документації та її подальше внесення в Державний земельний кадастр і лише після цього звернення до органу місцевого самоврядування із клопотанням щодо затвердження землевпорядної документації. Вказане викликає обґрунтовані сумніви у тому, що процедура набуття земельної ділянки прокурором пройдена самостійно та належно.

У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що відповідно до роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції (далі також НАЗК), навіть якщо декларант допустив помилку в декларації, але її повна перевірка ще не розпочата, він можете виправити дані.

Якщо ви виявили помилку в декларації впродовж 7 днів із дати подачі декларації, то можна подати виправлену декларацію (не більше 3 разів).

Якщо термін на подачу виправленої декларації вже минув, декларант можете звернутися до НАЗК через персональний електронний кабінет. Треба деталізовано описати виявлені неточності або помилки, пояснити причини зазначення недостовірних відомостей, додати підтвердні документи (за наявності).

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , в подальшому звернувся з заявою через відповідний електронний кабінет з метою інформування про допущену помилку під час заповнення декларації, оскільки дружина відповідні відомості зазначала в декларації про суттєві зміни в майновому стані за 2020 рік та в подальшому також повідомила НАЗК про помилку.

Також, необхідно заначити, що жодних протоколів чи інших документів за вказаними фактами працівниками НАЗК, а також органами Національної поліції не складались.

Окрім цього, в рішенні комісії зазначено, що під час уточнюючих питань щодо набуття права на земельну ділянку не зміг детально пояснити процедуру виділення земельної ділянки.

Так, під час відповіді ОСОБА_1 було зазначено, що вказану земельну ділянку отримано на підставі статті 121 Земельного кодексу України, а у зв`язку з тим, що пройшов тривалий термін (понад 5 років) обставин отримання він не пам`ятає.

Більше того, на питання члена комісії щодо розробки технічної документації ОСОБА_1 зазначив, що в нього наявна вся документація в тому числі технічна на вказану земельну ділянку і він особисто займався вказаним питанням і може за необхідності її надати.

Суд зазначає, що наявність у Національного агентства з питань запобігання корупції виключних повноважень на здійснення повної перевірки декларацій, яка полягає, зокрема, у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення суб`єкта декларування, не обмежує кадрові комісії у здійсненні ними перевірок відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності відповідно до положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».

Так, встановлений Законом України «Про запобігання корупції» порядок перевірки декларацій особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та передбачена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» процедура атестації з проведенням співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності є двома різними, окремими, законодавчо врегульованими процедурами, які мають різні правові наслідки, не підміняють та не суперечать одна одній.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 14 липня 2022 у справі № 640/1083/20, від 22 вересня 2022 року у справі № 200/7541/20-а та від 23 травня 2023 року у справі № 640/805/20.

Завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його відповідності вимогам професійної етики і доброчесності прокурора.

Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності) офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь прокурора, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення).

У процедурі атестації обґрунтовані сумніви уповноваженої комісії набувають значення, а прокурор, який має намір підтвердити свою відповідність вимогам професійної етики та доброчесності, повинен спростувати такі сумніви або довести їх необґрунтованість. У протилежному випадку, задля досягнення мети запровадженої реформи прокуратури, такі сумніви можуть бути витлумачені не на користь особи.

Відтак, суд погоджується із твердженнями відповідача-2 з приводу наявності обґрунтованого сумніву у відповідності ОСОБА_1 вимогам доброчесності.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) №1 від 16 березня 2023 року про неуспішне проходження атестації ґрунтується на нормах чинного законодавства є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.

З огляду на встановлення судом правомірності рішення №1 від 16 березня 2023 року, прийнятий на підставі такого рішення наказ від 27 березня 2023 року № 65к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області також визнається судом таким, що прийнятий з урахуванням критеріїв, встановлених частиною 2 статті 2 КАС України.

Похідні вимоги позивача про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не підлягають задоволенню.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, розподіл судових витрат, судом не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова

Горобцова Я.В.