Справа № 460/16744/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 460/16744/23 пров. № А/857/3404/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року (головуючий суддя Щербаков В.В., м. Рівне) у справі № 460/16744/23 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи згідно повідомлення від 29.05.2023 №64; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та видати відповідну довідку.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради у видачі довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи згідно повідомлення від 29.05.2023 №64. Зобов`язано Департамент соціальної політики Рівненської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, з врахуванням висновків, викладених в рішенні суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт покликається на те, що при зверненні до Департаменту позивачем було надано Довідку про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру, в якій зазначено місце проживання: АДРЕСА_1 ; дата реєстрації місця проживання вказана 01.01.1900 року. Вважає, що подані документи не підтверджують факт проживання на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові не оскаржується, суд апеляційної інстанції не надає правової оцінки спірним правовідносинам у цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до даних Єдиного державного демографічного реєстру з 01.01.1900 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №1 від 29.05.2023, сформованою Рівненським міським відділом ВДМС в Рівненській області.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Повідомленням №64 від 29.06.2023 у видачі довідки йому було відмовлено, оскільки згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру позивач з 01.01.1900 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , тобто, дата реєстрації є некоректною та не відповідає дійсності.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення серед мотивів відмови містить лише покликання на те, що дата реєстрації згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру відображається некоректно, водночас, жодних дій з метою уточнення вказаної інформації відповідачем здійснено не було.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення відповідача є необґрунтованим та винесеним без повного з`ясування обставин та зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи з врахуванням висновків суду.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статус внутрішньо переміщеної особи врегульований Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі - Закон №1706-VІІ), відповідно до преамбули якого цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону №1706 внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону №1706-VІІ факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Статтею 7 Закону №1706-VІІ передбачено, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина перша та друга статті 4 Закону № 1706-VII).

З метою обліку осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, прийнята постанова Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509, якою затверджений Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік переміщених осіб (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 передбачено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

На отримання довідки мають право особи, житлові приміщення яких зруйновані або стали непридатними для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, що підтверджується відповідним актом обстеження технічного стану житлового приміщення (будинку, квартири), та неповнолітні діти, які отримали паспорт громадянина України, незалежно від наявності (відсутності) реєстрації місця проживання, якщо інформацію про них внесено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Пунктами 4, 5 частини десятої статті 4 Закону №1706-VII передбачено, що заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, якщо:

у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно пункту 8 Порядку № 509 заявнику може бути відмовлено у видачі довідки у разі: 1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, зазначені у статті 1 Закону; 2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки; 3) заявник втратив документи, що посвідчують особу (до їх відновлення); 4) у документі заявника, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені абзацом другим пункту 4 цього Порядку; 5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону, не підтверджують такого факту.

Рішення про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстав для відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви про взяття на облік, а у випадку, передбаченому абзацом другим пункту 4 цього Порядку, - не пізніше ніж через 15 робочих днів після її подання.

Абзацом 6 пункту 9 Порядку № 509 визначено, що у разі коли документи та/або інформація, що необхідні для взяття заявника на облік за новим фактичним місцем проживання/перебування, не містяться в інформаційно-комунікаційних системах, такі документи та/або інформація отримуються уповноваженим органом без участі заявника шляхом здійснення інформаційного запиту.

Аналізуючи наведені норми, можна зробити висновок, що умовою надання особі статусу внутрішньо переміщеної особи є документальне підтвердження факту її проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, зазначеними у статті 1 Закону №1706-VІІ, на момент їх виникнення.

Законодавством встановлений вичерпний перелік підстав для відмови у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, яка має бути належним чином мотивована у рішенні. Обґрунтованість полягає в тому, що суб`єкт владних повноважень враховує всі обставини, що мають значення для прийняття рішення з чітким викладання мотивів та підстав, з яких він відмовляє.

У випадку необхідності уточнення даних уповноважений орган зобов`язаний звертатися із відповідними запитами до підприємств, установ, організацій, з метою отримання певної інформації, в тому числі, уточнюючих документів, що містять відомості про дату реєстрації місця проживання.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач обґрунтовує необхідність взяття на облік внутрішньо переміщеної особи наступною обставиною, що спричинила внутрішнє переміщення: Гірська міська територіальна громада Сєвєродонецького району Луганської області, на території якої проживав позивач, є тимчасово окупованою російською федерацією.

Департамент соціальної політики Рівненської міської ради повідомленням №64 від 29.05.2023 відмовив у видачі позивачу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з підстави зазначення у ній некоректної дати реєстрації - 01.01.1900.

Як встановлено, відповідачем не було проведено дій з метою отримання інформації, зокрема, шляхом здійснення інформаційного запиту про надання уточнюючих документів, що містять відомості про дату реєстрації місця проживання позивача, як це передбачено Порядком № 509.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач, розглядаючи заяву позивача, зобов`язаний перевірити обставини, зазначені позивачем, та за наслідком розгляду заяви або видати довідку внутрішньо переміщеної особи або прийняти обґрунтоване рішення про відмову у видачі довідки відповідно до діючого законодавства.

Повідомлення №64 від 29.05.2023 не містить підстав відмови у наданні довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, які передбачені Законом №1706-VII та Порядком № 509, винесене без повного з`ясування обставин, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про його скасування та зобов`язання Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради повторно розглянути заяву позивача про надання довідки про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи з врахуванням висновків суду.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 січня 2024 року у справі № 460/16744/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар