Справа № 640/7586/22
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року № 640/7586/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом громадянина ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся громадянин ОСОБА_1 з позовом, в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1985-1989 роках;

зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію позивачу відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) №229 від 29.08.2019, отриману за робочий день 27.04.1986 у сумі 112,55грн., починаючи з 17.08.2020.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.06.2023 прийнято адміністративну справу до провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправними діями відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1985-1989 роках.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує повністю.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також є інвалідом II групи по захворюванню, яке пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та перебуває на обліку як пенсіонер в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.06.2021, яке набрало законної сили 21.09.2021 у справі № 640/26321/20, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути по суті заяву ОСОБА_1 від 17.08.2020 (вх. від 20.08.2020 № 21885/Д-2600-20) про призначення (перерахування) пенсії відповідно до положення ч. 1 ст. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та прийняти рішення по суті зазначеної заяви.

На виконання рішення суду відповідач листом від 19.10.2021 №2600-0305-8/165566 повідомив позивача, що надана ним довідка від 29.08.2019 №229 про заробітну плату оформлена не належним чином: відсутній запис про № відомості та дату, не заповнена графа коефіцієнта відповідно д о постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, не вказано прізвище керівника підприємства, а тому позивачу відмовлено в задоволенні його заяви від 17.08.2020, яка надійшла до ГУ ПФУ в м. Києві 20.08.2020 за вх. №21885/Д-2600-20.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-ХІІ від 28.02.1991.

Відповідно до ст. 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Відповідно до підпункту 4 п. 3 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого Постановою КМУ від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати.

Зазначеною постановою затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» згідно з яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Цією Постановою задекларовано положення про те, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 pp., у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Згідно з п. 6 Постанови в усіх випадках премія, передбачена підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР, Укрпрофради від 10 червня 1986 р. №207-7 (не більш як 400 карбованців на місяць), що була визначена умовами оплати праці для осіб, які безпосередньо брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи і запобіганням забрудненню навколишнього природного середовища, після проведеного розрахунку додається до суми обчисленого заробітку.

Відповідно до п. 8 постанови в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986 - 1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.

Відповідно до Розрахунку заробітної плати та відомостей табельного обліку, виданої Автобусним парком №1, плата позивача за роботу в зоні відчуження за 27.04.1996 становить 112,55 грн.

Згідно з копією довідки №105 від 09.04.2019 позивач пропрацював 20 годин 27.04.1986 у м. Прип`ять.

Населений пункт Прип`ять у квітні-червні 1986 року був віднесений до 1-ї зони небезпеки.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. N665- 195 "Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища" (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 p. N 207-7 оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 p. N 964 - у III, II, І зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Згідно з аб. 4 підпункту 1 п. 1 Постанови Ради міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 року №207-7 оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій та першій зонах небезпеки, проводиться відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах, понад середньомісячної заробітної плати, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Однак абз. 3 підпункту 1 п. 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7 надано право керівникам центральних органів виконавчої влади та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. №964.

У відповідності до розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року №964 «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» дозволено керівникам центральних органів виконавчої влади, що беруть участь в ліквідації аварії, за погодженням з головою урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, по II зоні - в чотирикратному розмірі та в І зоні - у трикратному розмірі.

Таким чином, відмова відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з посиланням на постанову Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, спростовується наявною у цій постанові нормою, яка містить відсилочну норму на розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964, якою було передбачено оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в І зоні небезпеки, чотирикратному розмірі.

Правовою гарантією забезпечення державою даного права є виконання прийнятих на себе зобов`язань, виходячи з положень проголошеного у ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно Рішення від 02.11.2004 року № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який у сфері соціального захисту означає, зокрема, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею.

Отже, механізм нарахування соціальних виплат повинен відповідати критеріям пропорційності рівності та справедливості і є конституційно допустимим до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

Слід зауважити, що нарахування та виплата пенсії у належному розмірі є однією з гарантій соціального захисту пенсіонерів, а також достойного рівня життя.

У свою чергу, невиплата пенсії у повному обсязі призводить до порушення майнових прав позивача.

Щодо неточностей допущених при оформленні Довідки, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Певні недоліки щодо заповнення Довідки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Крім того, недоліки заповнення Довідки не можуть бути підставою для висновку про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача, оскільки довідка видана за формою, передбаченою постановою Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, а тому є підставою для перерахунку пенсії позивача. Відсутність вказівки на прізвище, ім`я, по-батькові керівника підприємства не свідчить про те, що позивач не працював у вказані у Довідці періоди та не отримував заробітну плату, а свідчать лише про некоректне ведення документації на підприємстві, що у свою чергу не може бути підставою для позбавлення позивача права на соціальний захист, у даному випадку - належної пенсії.

Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладених у постановах від 21.02.2018у справі №687/975/17; від 24.05.2018у справі № 490/12392/16-а; від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності свого рішення, а тому останнє підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський окружний адміністративний суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1985-1989 роках.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на підставі довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) №229 від 29.08.2019, отриману за робочий день 27.04.1986 у розмірі 112,55 грн, починаючи з 17.08.2020.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лапій С.М.