Справа № 440/6150/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 р.Справа № 440/6150/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2023, головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі №440/6150/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 (надалі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області (надалі відповідач, ГУ НП в Полтавській області, апелянт), в якій просив визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 ..

09.08.2022 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з позовом. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в цій адміністративній справі.

05.01.2023 ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду у задоволенні клопотання ГУ НП в Полтавській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.

05.01.2023 рішенням Полтавського окружного адміністративного суду задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправним та скасовано пункт 2 наказу ГУ НП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ГУ НП в Полтавській області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне та не всебічне з`ясування обставин справи, просило скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2023 рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01. 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилався правомірне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, яке відбулося на підставі законного та обґрунтованого службового розслідування. Також апелянт покликався на пропуск п`ятнадцятиденного строку звернення до суду з цим позовом, передбачений ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Суд першої інстанції в ухвалі від 05.01.2023 необгрунтовано відмовив у клопотанні відповідача про залишення позову без розгляду, при цьому посилався лише на введення в Україні воєнного стану.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Позивач в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. 13.05.2024 до суду надійшла заява позивача з проханням розгляд справи проводити без його участі.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 прийнятий на службу в поліцію за конкурсом та призначений на посаду слідчого слідчого відділу Полтавського відділу поліції з 01.02.2018 згідно з наказом ГУНП в Полтавській області "По особовому складу" №46 о/с від 01.02.2018 /а.с. 54/.

З 28.07.2021 призначений начальником відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Полтавського районного управління поліції (наказ ГУНП № 366 о/с від 28.07.2021), що підтверджується відомостями послужного списку ОСОБА_1 /а.с. 46 53/.

Наказом ГУНП в Полтавській області від 17.11.2021 № 604 о/с у зв`язку зі службовою необхідністю на ОСОБА_1 , начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Полтавського районного управління поліції, покладено тимчасове виконання обов`язків за вакантною посадою заступника начальника слідчого відділу Полтавського районного управління поліції з 17.11.2021 по 17.03.2022 /а.с. 175, зворот/.

Начальником УГІ ГУНП в Полтавській області Станіславом Поплюйком складено доповідну записку "Про результати перевірки діяльності ряду територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП /а.с. 62-80/ від 29.03.2022 № 150/115/15/01-2022.

У доповідній записці, зокрема, зазначено, що 24.02.2022 (ЄО № 4998) надійшло повідомлення від ОСОБА_2 , що в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " в м. Полтава невідомий чоловік, в стані алкогольного сп`яніння приставив йому до голови пістолет та погрожує. За даним фактом о/у ОСОБА_3 прийняте рішення в порядку ЗУ "Про звернення громадян" на підставі того, що факт кримінального правопорушення підтвердити не представилося можливим (хоча маються свідки даної події, було встановлено особу правопорушника та вилучено предмет схожий на пістолет). За втручання працівників УГІ вказаний факт повторно рапортом зареєстрований в ІТС ІПНП (ЄО) за № 5439 від 24.03.2022 та відомості внесені до ЄРДР № 0000165 та розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 129 КК України /а.с. 62/.

Згідно з пунктом 3 доповідної записки запропоновано за фактами порушень законності під час прийняття, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події провести службове розслідування, проведення кого доручити працівникам УГІ, СУ та ВД ГУНП.

31.03.2022 начальником ГУНП в Полтавській області видано наказ "Про призначення та проведення службового розслідування" № 236 /а.с. 81/, яким вирішено призначити службове розслідування у зв`язку з виявленими порушеннями, у тому числі вимог ст. 214 КПК України в частині невнесення відомостей до ЄРДР, виявлених при перевірці діяльності низки територіальних (відокремлених) підрозділів Головного управління у період часу з 22.03.2022 по 26.03.2022.

Проведення дисциплінарного розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі голови дисциплінарної комісії начальника УГІ ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_4 ; членів дисциплінарної комісії: т.в.о. заступника начальника УГІ ГУНП - начальника відділу підтримки капітана поліції ОСОБА_5 ; старшого інспектора з ОД відділу підтримки УГІ ГУНП майора поліції Фоміна С.С.; старшого інспектора відділу підтримки УГІ ГУНП майора поліції Чуйко Я.М.

В ході службового розслідування відібрані пояснення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 /а.с. 85/, відповідно до яких 25.02.2022 ОСОБА_1 перебуваючи на робочому місці, будучи на посаді т.в.о. заступника начальника СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, після вивчення матеріалів ЖЄО №4298 від 24.02.2022 враховуючи, що зі змісту заяви та зібраних матеріалів членами СОГ Полтавського РУП не було виявлено ознак кримінального правопорушення, підслідність за яким би була згідно КПК України визначена за органом слідства, то вказаний матеріал направив для розгляду згідно із Законом України "Про звернення громадян" або КУпАП. Наскільки йому відомо, у подальшому за результатами перевірки матеріалів ЖЄО працівниками УГІ НПУ було внесено відомості до ЄРДР і розпочато досудове слідство органом дізнання ПРУП..".

За результатами службового розслідування складено Висновок службового розслідування за фактами порушення службової дисципліни, допущених окремими працівниками територіальних підрозділів ГУНП під час прийняття, реєстрації та розгляду звернень громадян від 18.04.2022 /а.с.89-121/, який затверджений начальником ГУНП в Полтавській області 18.04.2022 (далі Висновок службового розслідування).

Дисциплінарною комісією у Висновку службового розслідування зазначено, що у діях начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Полтавського РУП, заступника начальника слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог п.п. 1, 8 п. 4 розділу V Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06.07.2017 № 570, статті 214 КПК України, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», що виразилось у незабезпеченні належного розгляду звернення про кримінальне правопорушення, невжитті заходів щодо внесення відомостей до ЄРДР за зверненням з ознаками кримінального правопорушення у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», відомості за яким в подальшому внесені до ЄРДР /а.с. 95 96/.

У пункті 4 Висновку службового розслідування констатовано, що за порушення вимог ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1,8 п. 4 розділу V Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06.07.2017 № 570, ст. 214 КПК України, начальник відділення розслідування злочинів у сфорі господарської та службової діяльності слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (який наказом ГУНП від 15.03.2022 № 132 о/с призначений т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області) старший лейтенант поліції ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани /а.с. 117/.

18.04.2022 ГУНП в Полтавській області винесено наказ "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" № 429 /а.с. 122-132/, пунктом 2 якого за порушення вимог ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", п.п. 1,8 п. 4 розділу V Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06.07.2017 № 570, ст. 214 КПК України, начальникові відділення розслідування злочинів у сфорі господарської та службової діяльності слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області (який наказом ГУНП від 15.03.2022 № 132 о/с призначений т.в.о. заступника начальника слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області) старшому лейтенанту поліції Дудці Є.П. оголошено догану.

Із вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомився 29.04.2022, про що свідчить його підпис на примірнику наказу.

Не погодившись з наказом в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Поновлюючи строк звернення до суду, суд першої інстанції виходив з того, що в Україні введено воєнний стан та запроваджено посилений режим службової діяльності для працівників поліції, до яких належить позивач. Дані обставини зумовили об`єктивні труднощі для своєчасного подання позовної заяви

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з безпідставності тверджень відповідача про допущення позивачем бездіяльності, яка має склад дисциплінарного проступку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення строку на звернення до суду, та вважає рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року, таким що прийняте з порушенням норм процесуального права, з таких підстав.

Відповідно до частини першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України, яка була чинна на час звернення позивача до суду й ухвалення оскаржуваного судового рішення, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з частиною 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу. (пункти 1, 9 частини 4 статті 169 КАС України)

Відповідно до частин 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з положеннями частин 1, 3 статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

При цьому, колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними певних процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Колегія суддів зауважує, що за загальним правилом, перебіг строку на звернення до суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Пропуск відповідного строку на звернення до суду через байдужість до своїх прав або небажання скористатися цим правом не є поважною причиною пропуску строку та, відповідно, підставою для поновлення звернення до суду з адміністративним позовом.

Колегія суддів зазначає, що предметом цього позову є оскарження наказу ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

З огляду на зазначену норму вбачається, що спірні правовідносини склались з приводу проходження та звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини 1 статті 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (у редакції, що діяла на час винесення спірного наказу та ознайомлення з ним позивача) поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Відповідно до частини 5 статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З наведеного слідує, що спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною 5 статті 122 КАС України.

Він починає обліковуватися з моменту, коли позивач дізнався про порушення його прав внаслідок прийняття відповідачем протиправного рішення незважаючи на проміжок часу, який минув до моменту фактичної реалізації такого рішення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.04.2021 у справі №380/2359/20, у якій вказано на необхідність застосування частини 5 статті. 122 КАС України при оскарженні наказу про накладення дисциплінарного стягнення на поліцейського.

Таким чином, з огляду на вимоги вказаної норми процесуального права позивач має право звернутися до суду з позовом в місячний строк з дня, коли дізнався або повинен була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу на безпідставне посилання апелянта на необхідність застосування до спірних правовідносин приписів пункту 4 статті 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, яка дає право оскарження застосованого до поліцейського дисциплінарне стягнення у п`ятнадцятиденний строк з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки вказана норма набрала чинності з 01.05.2022 на підставі Закону України від 15 березня 2022 року № 2123-IX, тобто після ухвалення спірного наказу та ознайомлення позивача з його змістом.

Слід зазначити, що пропуск строку передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України не є безумовною підставою для повернення позовної заяви або залишення адміністративного позову без розгляду, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.

За змістом наведеної процесуальної норми законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 9901/241/21, проаналізувавши положення частини 5 статті 122 КАС України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Колегією суддів встановлено, що 29.04.2022 позивач звернувся до начальника ГУ НП в Полтавській області з рапортом, в якому просив надати йому на ознайомлення матеріали та висновок службового розслідування, за результатами якого його, відповідно до наказу №429 від 18.04.2022, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Так, з наказу ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" вбачається, що позивач ознайомився з останнім 29.04.2022, що підтверджується його особистим підписом, проставленим на останній сторінці спірного наказу.

Отже, наведене дає колегії суддів підстави стверджувати, що 29.04.2022 ОСОБА_1 достеменно знав про порушення своїх прав та притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а отже від цієї дати необхідно відраховувати сплив строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України. Таким чином останнім днем для звернення до суду з позовом у цій справі було 30.05.2022 (з урахуванням вихідних днів).

Разом з цим, позов про оскарження наказу ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 "Про порушення службової дисципліни, притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивач направив засобами поштового зв`язку до Полтавського окружного адміністративного суду 18.07.2022, що підтверджується відомостями АТ «Укрпошта» на поштовому конверті (а.с.21 т. 1), тобто на 49 днів пізніше, ніж передбачено ч. 5 ст. 122 КАС України.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду визначені статтею 123 КАС України, відповідно до частин третьої та четвертої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів зазначає, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обґрунтування причин пропуску строку звернення до суду позивач вказав, що з наказом про проведення службового розслідування, висновком, складеним за результатами його проведення, та наказом ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022 в день його прийняття не був ознайомлений.

Натомість, судом апеляційної інстанції взято вказану обставину до уваги та відповідно до вимог статті 122 КАС України, встановлено, що датою, якою ОСОБА_1 дізналався про порушення своїх прав, є 29.04.2022. При цьому, неознайомлення позивача з наказом про призначення службового розслідування та висновком, складеним за результатами його проведення, з огляду на те, що предметом спірних правовідносин є наказ ГУНП в Полтавській області № 429 від 18.04.2022, жодним чином не свідчить про неможливість дотримання позивачем встановленого законом строку звернення до суду.

Щодо посилань позивача на введення 24.02.2022 на території України воєнного стану та оголошення повітряних тривог, що унеможливило своєчасне звернення до суду з позовом, колегія суддів зазначає наступне.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Надалі, воєнний стан неодноразово продовжувався Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX, та Указом від 6 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року № 3429-IX, Указом від 5 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX.

Отже, починаючи з 24.02.2022 і по теперішній час в Україні триває воєнний стан.

Згідно зі ст. 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами 1 та 4 ст. 26 Закону № 389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з позовами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є безумовною підставою для поновлення процесуального строку, а тому це питання має вирішуватися в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві та обставин, які існували та об`єктивно перешкоджали вчиненню процесуальних дій.

Аналогічна правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22.

Колегія суддів зазначає, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Наведена правова позиція також викладена Верховним Судом в постанові від 16.02.2023 у справі № 640/4426/22.

Ураховуючи те, що перебіг процесуального строку на звернення до суду з позовом у цій справі припав на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, ця обставина могла унеможливити дотримання такого строку позивачкою за умови надання нею до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з позовом, та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку.

Так, при наданні оцінки доводам позивача колегія суддів враховує, що відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні) станом на 30 квітня 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 ( у редакції наказу від 01 травня 2022 року № 82) Полтавська область, зокрема місто Полтава, де проживала та перебувала ОСОБА_6 станом на 29.04.2022, не входило до вищевказаного переліку. Крім того, Полтавська область жодного разу не була включена до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій.

Колегія суддів зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку здійснюється судом, якщо такий пропуск чи неможливість вчинення відповідної процесуальної дії зумовлена саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку з воєнним станом. Однак, позивачем не доведено причинного зв`язку між оголошенням повітряних тривог, введенням комендантської години в м. Полтаві та тривалим зволіканням зі зверненням до суду з позовом.

При цьому, для поновлення строку недостатньо лише посилання на наявність таких обмежень. Необхідним є наведення конкретних обставин та надання скаржником відповідних доказів на підтвердження їх існування, а також доведення їх впливу на своєчасність реалізації ним своїх прав.

Також, варто зазначити, що сам факт переведення Національної поліції України у посилений режим роботи не підтверджує того, що ОСОБА_1 весь час перебував на службі та був позбавлений можливості скласти позовну заяву. При цьому, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження постійного залучення його до виконання службових обов`язків для забезпечення завдань в умовах воєнного стану. Крім того, зазначені в позові обставини не завадили ОСОБА_1 вчинити відповідні дії з метою ознайомлення зі спірним наказом, однак з невідомих причин унеможливили складання позовної заяви з дотриманням процесуального строку.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що рішенням Вищої ради правосуддя №1845/0/15-21 від 17.08.2021 затверджено Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі ЄСІТС), яке набуло чинності 05.10.2021, яким, серед іншого, запроваджено функціонування підсистеми «Електронний суд», яка забезпечує обмін процесуальними документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, органами та установами системи правосуддя, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу.

Таким чином, за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач мала можливість подати до суду позовну заяву в електронному форматі з дотриманням строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України, тобто без відвідування суду першої інстанції та відділення поштового зв`язку, однак цим правом не скористалась.

Колегія суддів також не вважає, що зміна графіку роботи банківських установ є поважною причиною пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовом, оскільки існує можливість сплати судового збору за допомогою системи електронних платежів. Крім того, навіть у разі подання позову без доказів сплати судового збору, але з дотриманням встановленого законом строку, позивач демонструє вчинення ним дій з метою захисту своїх прав. У такому разі суд залишає позовну заяву без руху та надає час для усунення її недоліків, зокрема на сплату судового збору, однак і цього позивачем вчинено не було.

При цьому, укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом не впливає на перебіг строку звернення до суду.

Наведене у сукупності дозволяє колегії суддів дійти висновку, що можливість звернення до суду з цим позовом, починаючи з моменту ознайомлення ОСОБА_1 зі спірним наказом (29.04.2022), залежала виключно від волевиявлення самого позивача.

Позивач, посилаючись на обставини, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду, не вказав час, коли останні перестали існувати, тобто у зв`язку з чим у ОСОБА_1 з`явилась можливість звернутись до суду з позовом саме 18.07.2022, оскільки на той час воєнний стан не був скасований та всі інші обставини, які були викликані його введенням, вірогідно, продовжували існувати.

Разом з цим, суд першої інстанції, не надаючи оцінки доводам позивача, обмежився лише загальним висновком, що введення воєнного стану є поважною причиною пропуску строку на звернення до суду. При цьому, суд не звернув увагу на відсутність доказів на підтвердження обставин, які на думку позивача свідчать про поважність причин пропуску строку, передбаченого ч. 5 ст. 122 КАС України.

Варто зазначити, що мотивувальна частина ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року, в порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 248 КАС України, не містить жодного обґрунтування та мотивування з посиланням на докази визнання наведених ОСОБА_1 причин пропуску строку на звернення до суду з позовом поважними.

Колегія суддів зазначає, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 як особа, яка має відповідні професійні знання, будучи обізнаним зі встановленими процесуальним законодавством строками звернення до суду та підставами для їх поновлення, не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним усіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати її процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку. Позивачем не доведено та не підтверджено доказами, що саме через зазначені ним обставини, що виникли внаслідок введення воєнного стану на території України, останній був позбавлений можливості дотриматись строку, передбаченого частиною 5 статті 122 КАС України. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Позивачем не наведено поважних підстав, які б унеможливили звернення її до суду в межах встановленого КАС України строку. Обставини, на які посилається позивач, не свідчать про існування будь-яких об`єктивних перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів.

Враховуючи викладене, беручи до уваги дату, коли позивач дізнався про порушення своїх прав (29.04.2022) та дату звернення до суду у даній справі (18.07.2022), з урахуванням приписів частини 5 статті 122 КАС України, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та застосування до позовної заяви ОСОБА_1 положень частини 2 статті 123 КАС України.

За встановлених у справі обставин, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

Відповідно до статті 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Разом з тим, судом першої інстанції не надано належної оцінки факту пропуску строку звернення до суду, внаслідок чого не застосовано до позовної заяви наслідків пропуску цього строку, передбачених статтею 123 КАС України.

Згідно із частиною 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно з частинами 3 та 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З огляду на пропуск позивачем строку звернення до адміністративного суду без поважних причин, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування рішення суду першої інстанції та залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає відсутніми підстави для надання оцінки рішенню по суті спору, а тому наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги ГУ НП в Полтавській області.

Керуючись ст.ст. 122, 123, ч. 4 ст. 229, п. 8 ч.1 ст. 240, ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року по справі №440/6150/22 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 05.06.2024.