Справа № 240/135/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
05 червня 2024 року м. Житомир справа № 240/135/24
категорія 106020000
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
У січні 2024 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом, у якому просить визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ) під час проведення службового розслідування стосовно нього, а також видання за його результатами наказу (з основної діяльності) від 14 грудня 2023 року №77, скасувати зазначений наказ та пункт 5 наказу (з адміністративно-господарської діяльності) від 20 жовтня 2023 року №354 «Про призначення службового розслідування відносно підполковника юстиції ОСОБА_1 , який самовільно залишив частину», а також зобов`язати В/ч НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату належного грошового забезпечення, недоплаченого у зв`язку з виданням наказу від 14 грудня 2023 року №77, а також виданням (не скасуванням) пункту 5 наказу від 20 жовтня 2023 року №354.
Ухвалою суду від 09 січня 2014 року прийнято до провадження, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
29 лютого 2024 року до суду надійшов відзив разом з витребуваними судом доказами, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити.
Ухвалою суду від 08 березня 2024 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий розумний строку, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні.
18 березня 2024 року судом постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження справи №240/114/24 за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) Військової частини НОМЕР_1 під час проведення службового розслідування, а також видання за його результатами наказу (з основної діяльності) від 13 грудня 2023 року №76 та його скасування, а також зобов`язання провести перерахунок та виплату грошового забезпечення, недоплаченого у зв`язку із виданням спірного наказу, яка ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 14 березня 2024 року об`єднана в одне провадження з розглядуваною справою.
Наголошує, що за результатами службового розслідування командиром 13 грудня 2023 року видано наказ №76, яким його безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення дій, які становлять склад адміністративного правопорушення.
Зауважує, що відповідач, у порушення вимог статті 47 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV (далі Дисциплінарний статут ЗСУ), усунув його від виконання службових обов`язків за відсутності відповідних правових підстав, а після закінчення службового розслідування та прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності не скасував відповідного рішення про усунення від виконання службових обов`язків.
У відзивах на позови, відповідач просить в їх задоволенні відмовити. Зазначає, що службове розслідування проведено із повним дотриманням приписів Порядку №608, позивач був ознайомлений з наказом про призначення службового розслідування, що підтверджує його підпис на такому наказі, а з актом службового розслідування позивач ознайомитися відмовився у присутності двох свідків, про що зроблено відповідний запис на звороті останнього аркуша названого акта. Додаток №9 до службового розслідування містить підпис позивача про те, що клопотань, заяв та пропозицій щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності осіб, які проводять службове розслідування, він не має.
Наголошує, що приписами статті 14 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків. Наведене, на переконання відповідача, свідчить про те, що певний проступок може містити одночасно склад і дисциплінарного, і адміністративного проступку. Адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, оскільки пов`язане з неналежним виконанням службових обов`язків (обов`язків несення військової служби). Відтак притягнення до двох видів юридичної відповідальності не виключається.
У відповідях на відзив позивач зауважує на проведенні службового розслідування поза межами визначеного строку. Також наголошує, що, у порушення вимог статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ, наказами від 13 грудня 2023 року №76 та від 14 грудня 2023 року №77 за порушення одних і тих самих норм Дисциплінарного статуту ЗСУ та Статуту внутрішньої служби ЗСУ його двічі притягнуто до відповідальності та накладено два різних дисциплінарних стягнення. Факт самовільного залишення військової частини з 08:00 годин 19 жовтня по 17:00 годин 20 жовтня 2023 року спростовується протоколом про адміністративне правопорушення, складеним у присутності позивача 19 жовтня 2023 року. Доказів відсутності у зазначений час на території військової частини матеріали службового розслідування не містять. Також наголошує, що постановою у справі про адміністративне правопорушення підтверджується факт відмови позивача від проходження медичного огляду, а тому висновок службового розслідування про встановлення факту перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння є безпідставним. Акцентує увагу, що приписами частини 2 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ закріплено, що за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Суд установив, що позивач проходив військову службу за контрактом у В/ч НОМЕР_1 з 04 липня 2023 року на посаді помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби управління.
20 жовтня 2023 року командир В/ч НОМЕР_1 прийняв наказ «Про призначення службового розслідування відносно підполковника юстиції ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину» №354.
Зазначеним наказом, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку №608 та на підставі доповіді про факт самовільного залишення військової частини (вих. №2541 від 19 жовтня 2023 року), з метою уточнення причин і умов, що сприяли самовільному залишенню військової частини підполковником ОСОБА_1 , помічником командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби управління, а також встановлення ступеня вини останнього, чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, вирішено:
1. провести службове розслідування відносно підполковника юстиції ОСОБА_1 , який 18 жовтня 2023 року з`явився на службу у стані алкогольного сп`яніння;
2. провести службове розслідування відносно підполковника юстиції ОСОБА_1 , який 19 жовтня 2023 року самовільно залишив військову частину;
3. проведення службового розслідування доручити підполковнику ОСОБА_2 ;
4. відповідальній особі службове розслідування за вищевказаними фактами провести та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в термін до 01 листопада 2023 року;
5. на час проведення службового розслідування підполковника юстиції ОСОБА_1 за фактом перебування у стані сп`яніння усунути від виконання службових обов`язків за займаною посадою. Тимчасове виконання обов`язків за посадою командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби управління покласти на юрисконсульта юридичної служби старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_3 .
З названим наказом позивач ознайомився 01 листопада 2023 року.
03 листопада 2023 року наказом командира В/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності» «Про продовження службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 жовтня 2023 року №354» №372, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку №608 та на підставі рапорту підполковника ОСОБА_2 , офіцера відділення підготовки штабу управління (вх. №3111 від 30 жовтня 2023 року), у зв`язку з великим обсягом зібрання необхідної інформації, продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом командира В/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 18 жовтня 2023 року №354, а відповідальній особі службове розслідування провести та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в термін до 15 листопада 2023 року.
06 листопада 2023 року наказом командира В/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) «Про перенесення строку проведення службових розслідувань, призначених наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 20 жовтня 2023 року №354, від 27 жовтня 2023 року №364 та від 01 листопада 2023 року №369» №373, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ, Порядку №608 та на підставі рапортів підполковника ОСОБА_2 , офіцера відділення підготовки штабу управління (вх. №3215 від 06 листопада 2023 року) та майора ОСОБА_4 , заступника начальника штабу управління (вх. №3214 від 06 листопада 2023 року), у зв`язку з вибуттям підполковника ОСОБА_1 , помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби управління у службове відрядження, перенесено строк проведення службових розслідувань, призначених наказом командира від 20 жовтня 2023 року №354, від 27 жовтня 2023 року №364 та від 01 листопада 2023 року №369 до 06 грудня 2023 року, а відповідальним особам службові розслідування провести та подати акти службових розслідувань встановленим порядком для прийняття рішення в термін до 07 грудня 2023 року.
06 грудня 2023 року офіцером відділення підполковником штабу управління В/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 складений та поданий командиру акт службового розслідування, в якому запропоновано:
1. службове розслідування, призначене наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 20 жовтня 2023 року №354 вважати завершеним;
2. за порушення вимог статей Дисциплінарного статуту ЗСУ, статей Статуту внутрішньої служби ЗСУ, яке виявилося у недотриманні нормативно-правових актів, самоусунення від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, нездійсненні доповіді своєму командиру про причини відсутності на службі підполковника юстиції ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності;
3. помічнику командира з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби врахувати факт притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника юстиції ОСОБА_1 при нарахуванні йому грошового забезпечення та преміювання.
За результатами ознайомлення з актом службового розслідування командиром В/ч НОМЕР_1 прийнято рішення про підготовку проєкту наказу «Про результати службового розслідування», в якому передбачити накладення дисциплінарного стягнення на підполковника юстиції ОСОБА_1 суворої догани за самовільне залишення частини та попередження про неповну службову відповідність за вживання спиртних напоїв.
13 грудня 2023 року наказом командира В/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати проведення службового розслідування» №76, яким службове розслідування за фактом перебування на службі в стані алкогольного сп`яніння підполковника юстиції ОСОБА_1 вважати завершеним. За порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статей 11, 12, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, яке виявилося у недодержанні законодавства України, самоусуненні від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, керуючись статтею 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ підполковника юстиції ОСОБА_1 попереджено про неповну службову відповідність.
14 грудня 2023 року наказом командира В/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) «Про результати проведення службового розслідування» №77, яким службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини підполковником юстиції ОСОБА_1 у період з 08 години 00 хвилин 19 жовтня 2023 року по 17 годину 45 хвилин 20 жовтня 2023 року вважати завершеним. За порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статей 11, 12, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, яке виявилося у недодержанні законодавства України, самоусуненні від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, ненадання доповіді своєму командиру про причини відсутності, підполковнику юстиції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.
Уважаючи такі рішення протиправними, а дії під час проведення службового розслідування такими, що порушують права, ОСОБА_1 звернувся з відповідними позовами до суду.
У судових засіданнях позивач наполягав на задоволенні позовів з викладених у них підстав та наведених у судових засіданнях доводів.
Представники відповідача проти задоволення позовів заперечували з підстав, викладених у відзивах.
Допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що 18 жовтня 2023 року на території військової частини у місті Коростені позивач перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився. ОСОБА_5 підтвердив, що з моменту прибуття на службу до В/ч НОМЕР_1 , позивач був забезпечений місцем відпочинку на території частини та дозволу на перебування у нічний час поза межами частини ОСОБА_5 йому не давав. Факт відсутності позивача на службі 19 жовтня 2023 року був виявлений під час проведення ранкової наради, на яку позивач не прибув. Прийняття наказів про заборону впускати позивача на територію частини 19 та 20 жовтня 2023 року свідок ОСОБА_5 не підтвердив.
На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін, що прибули у судове засідання, 23 квітня 2024 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до протоколу судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому військовий стан указами Президента України неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України №58/2023 від 06 лютого 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Правовідносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІ від 25 березня 1992 року з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 2232-ХІІ).
Згідно із частиною 1 статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.
Частинами 2 4 названої правової норми передбачено, що проходження військової служби здійснюється: громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини 1 статті 19 Закону України № 2232-ХІІ військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №VIII) воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються Законом України №2232-ХІІ та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах встановлені Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року № 548-XIV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до приписів статті 5 названого Статуту внутрішня служба це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Відповідно до статті 11 розділу І Статут внутрішньої служби ЗСУ необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:
свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;
бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;
беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;
постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;
знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;
дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;
поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;
бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;
вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;
додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Разом з тим, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №551-ХІV з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Дисциплінарний статут ЗСУ).
Так, за приписами статей 1, 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна, відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ досягається шляхом:
виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;
особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;
формування правової культури військовослужбовців;
умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;
зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.
підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;
своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;
чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно приписів статті 5 названого Статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».
Згідно із частиною 1 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.
Наведені норми Дисциплінарного статуту ЗСУ дають підстави для висновку, що суть дисциплінарного правопорушення полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушенні військової дисципліни чи громадського порядку.
Відповідно до приписів статті 47 Дисциплінарного статут ЗСУ невиконання (неналежне виконання) службових обов`язків, що призвело до людських жертв чи інших тяжких наслідків або створило загрозу настанню таких наслідків, є підставою для усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків.
Рішення про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків приймається прямим командиром (начальником).

Про цей факт видається у триденний строк із дня прийняття посадовою особою такого рішення письмовий наказ про проведення службового розслідування.

Тривалість усунення від виконання службових обов`язків не повинна перевищувати тривалості службового розслідування та часу, необхідного для прийняття командиром (начальником) відповідного рішення за результатами такого розслідування.

Наказ про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків скасовується, якщо за результатами службового розслідування підстави для прийняття такого рішення не підтвердилися або прийнято рішення про притягнення військовослужбовця, який вчинив правопорушення, до дисциплінарної відповідальності.

У разі відмови або ухилення від обов`язкового медичного огляду, а також появи на службі у стані сп`яніння усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків може здійснити безпосередній або прямий начальник, про що негайно доповідається в порядку підпорядкованості із зазначенням причин і обставин усунення.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що підстави для усунення військовослужбовця від виконання обов`язків не обмежені переліком, закріпленим у частині 1 наведеної правової норми. На підтвердження такого висновку слугує зміст частини 6 статті 47 Дисциплінарного статуту ЗСУ, якою передбачно право безпосереднього або прямого начальника військовослужбовця, який ухиляється від обов`язкового медичного огляду, а також з`явився на службі у стані сп`яніння, прийняти рішення про усунення такого військовослужбовця від виконання службових обов`язків.

Наведене спростовує твердження позивача про безпідставне та протиправне усунення його від виконання службових обов`язків, наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 20 жовтня 2023 року №354.

Відповідно до вимог статей 83 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

На реалізацію наведеної бланкетної норми наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371 затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).

Згідно пункту 1 розділу І названого Порядку, він визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

У пункті 1 розділу ІІ Порядку №608 наведено перелік підстав для призначення службового розслідування. При цьому в останньому абзаці названого пункту закріплено, що службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

При цьому у пункті 3 розділу ІІ Порядку №608 наведено перелік обставин, що підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування, а саме:

неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

причинний зв`язок між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

ступінь вини військовослужбовця;

порушення нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення;

причини виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно пункту 1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Пунктом 3 названого розділу передбачено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно положень пункту 4 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування у випадках, передбачених Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, може проводитись з усуненням військовослужбовця, дисциплінарне правопорушення якого підлягає розслідуванню, від виконання службових обов`язків, про що видається наказ із зазначенням причин усунення.

Якщо військовослужбовець, стосовно якого приймається рішення про усунення від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування, займає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій (обов`язків), одночасно з прийняттям рішення про усунення від виконання службових обов`язків відповідний начальник (командир) покладає тимчасове виконання обов`язків за цією посадою на іншу особу.

Тривалість усунення від виконання службових обов`язків не повинна перевищувати строк проведення службового розслідування та час, необхідний для прийняття відповідного рішення командиром (начальником) за результатами розгляду акта службового розслідування.

Військовослужбовець, якого на період проведення службового розслідування усунуто від виконання службових обов`язків і стосовно якого за результатами службового розслідування прийнято рішення про продовження ним військової служби на займаній посаді, приступає до виконання службових обов`язків за посадою на підставі відповідного наказу.

Витяги з наказів про усунення військовослужбовця від виконання службових обов`язків на період проведення службового розслідування та про поновлення виконання службових обов`язків долучаються до матеріалів службового розслідування.

Відповідно до пункту 13 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

Згідно пункту 14 цього ж розділу до строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Права та обов`язки особи, яка проводить службове розслідування та військовослужбовця, стосовно якого проводиться таке розслідування закріплені у розділі ІV Порядку №608.

Відповідно до розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Згідно пункту 2 цього розділу дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Статтею 87 Дисциплінарного статуту ЗСУ закріплено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці.

Аналіз наведених положень Порядку №608 та Дисциплінарного статуту ЗСУ дає підстави для висновку, що командир не обмежений у праві призначення одного дисциплінарного розслідування для з`ясування обставин вчинення декількох порушень військовослужбовцем.

При цьому у випадку підтвердження за наслідками проведення службового розслідування вчинення військовослужбовцем декількох порушень, командир зобов`язаний прийняти рішення про притягнення такого до відповідальності за кожне підтвердження під час розслідування порушення.

Додатково суд зауважує, що згідну пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608 у наказі про призначення службового розслідування зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування. Тобто у названій правовій нормі міститься альтернативний, а не обов`язковий перелік названої інформації, яка підлягає зазначенню в наказі.

На виконання наведених положень, відповідач, за результатами встановлення службового розслідування вчинення військовослужбовцем позивачем двох правопорушень прийняв два рішення про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності накази від 13 грудня 2023 року №76 та від 14 грудня 2023 року №77.

Зазначення у названих наказах про закінчення службового розслідування, на переконання суду, не є порушенням приписів Порядку №608, які передбачаються, що службове розслідування закінчується днем подання командиру акта.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про те, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у не скасуванні наказу про усунення позивача від виконання обов`язків, суд зауважує на таке.

Як убачається із наведених вище положень Дисциплінарного статуту ЗСУ та Порядку №608, усунення від виконання обов`язків триває з моменту призначення службового розслідування та до прийняття відповідного рішення командиром (начальником) за результатами розгляду акта службового розслідування.

Як установлено судом, за результатами службового розслідування встановлено порушення вимог Статуту внутрішньої служби ЗСУ та Дисциплінарного статуту ЗСУ, наведене обумовило накладення на позивача дисциплінарних стягнень.

Тим часом, позивач проходив службу на посаді помічника командира бригади з правової роботи юридичної служби управління.

Питання діяльності юридичної служби Збройних Сил України врегульовано Положенням про юридичну службу Збройних Сил України, затвердженого наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 30 березня 2021 року №80 (далі Положення №80).

Відповідно до пункту 1.2 названого Положення юридична служба складається з юридичного підрозділу, який здійснює правове забезпечення діяльності, зокрема, командирів військових частин.

Юридична служба підпорядковується безпосередньому командиру (начальнику) відповідної військової частини.

Пунктом 3.2 Положення №80 закріплено, що подання про призначення, переміщення та звільнення військовослужбовців юридичної служби погоджується з начальником юридичної служби військової частини вищого рівня та з начальником юридичної служби Збройних Сил України.

На реалізацію наведених приписів наказом командира Військової частини НОМЕР_2 від 22 грудня 2023 року №3017, відповідно до пунктів 82 та 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України нижчепойменованих осіб офіцерського складу В/ч НОМЕР_3 Сил територіальної оборони Збройних Сил України звільнити від займаних посад і призначити до цього самого управління підполковника юстиції ОСОБА_1 , помічника командира бригади з правової роботи начальника юридичної служби управління В/ч НОМЕР_1 офіцером резерву 322 запасної роти В/ч НОМЕР_1 . Відповідно до частини 3 статті 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 63 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України підполковнику юстиції ОСОБА_1 , офіцеру резерву 322 запасної роти В/ч НОМЕР_1 В/ч НОМЕР_3 , оголосити військове звання «підполковник».

Отже, за результатами службового розслідування командуванням, у межах визначеного Дисциплінарним статутом ЗСУ строку, прийнято рішення про переміщення позивача на іншу посаду офіцера резерву 322 запасної роти В/ч НОМЕР_1 , а згідно пункту 63 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України у разі переміщення офіцерів із зазначених посад на посади, які не належать до посад юридичної служби, у наказі щодо переміщення оголошується військове звання цих офіцерів без додавання слова «юстиції».

З огляду на викладене, зазначені вище доводи позивача не знайшли свого підтвердження та не приймаються судом до уваги з наведених вище підстав.

Також суд уважає помилковим твердження позивача про те, що строк дисциплінарного розслідування не може бути перенесений, оскільки положеннями пункту 14 розділу ІІІ Порядку №608 передбачена можливість саме перенесення строків проведення службового розслідування за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Посилання позивача на приписи Положення про юридичну службу Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16 травня 20216 року №259 «Питання юридичної служби Міністерства оборони України», суд до уваги не приймає.

Перш за все суд зауважує, що примірник названого Положення, наданий суду позивачем, не відповідає чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції, оскільки пунктом 3 наказу Міністерства оборони України «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства оборони України» від 19 лютого 2020 року №53 внесено зміни до пункті 2, 7, 13, 14 Положення про юридичну службу Міністерства оборони.

Додатково суд зауважує, що зазначене Положення визначає структуру та організацію діяльності юридичної служби Міністерства оборони України.

Згідно пункту 1 названого Положення, воно визначає структуру та організацію діяльності юридичної служби Міністерства оборони України.

Пунктом 2 Положення передбачено, що юридична служба створюється в апараті Міністерства оборони України, Генеральному штабі Збройних Сил України, органах військового управління, військовій частині НОМЕР_4 , з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, національних контингентах, установах, організаціях Збройних Сил України та державних підприємствах, які належать до сфери управління Міністерства оборони України.

Для забезпечення самопредставника, представництва Міністерства оборони України (далі Міноборони), його посадових осіб у судах, інших державних органах України та контролю за організацією правової роботи у визначеній адміністративно-територіальній зоні відповідальності створюються юридичні підрозділи (управління, відділи).

Отже, названим Положенням врегульована діяльність юридичної служби саме Міноборони, а тому його приписи не поширюють свою дію на спірні правовідносини, оскільки позивач не проходив службу у юридичній службі Міноборони.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на пункт 3.4 Положення №80, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Названий пункт передбачає, що начальник юридичної служби вищого рівня бере участь в оцінюванні результатів службової діяльності начальника юридичної служби нижчого рівня та надає свій висновок з питань рівня його фахової підготовки, морально-ділових якостей, що стосуються координації правової роботи та здійснення правового забезпечення. Цей висновок є обов`язковим для врахування відповідним командиром (начальником) під час проведення оцінювання.

Наказом Міністра оборони України від 10 квітня 2009 року №170, зареєстрованим в міністерстві юстиції України 19 травня 2007 року за №438/16454 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція №170).

Згідно пункту 1.1 розділу І названої Інструкції вона визначає механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153.

Відповідно до пункту 7.1 розділу VII Інструкції №170 процес атестування військовослужбовців передбачає проведення комплексного та періодичного оцінювання військовослужбовців.

Комплексне оцінювання включає щорічне оцінювання, здійснене прямими командирами (начальниками), та незалежне оцінювання військовослужбовців, здійснене визначеним представником Головної інспекції Міністерства оборони України або комісій з перевірки військ (сил), утворених наказами Міністерства оборони України, у випадках, визначених пунктом 7.5 цього розділу.

Періодичне оцінювання проводиться посадовими особами, у підпорядкуванні яких перебувають військовослужбовці, у випадках, визначених пунктом 7.6 цього розділу.

Згідно пункту 7.5. Інструкції щорічне оцінювання військовослужбовців проводиться до 30 листопада календарного року, а осіб рядового, сержантського і старшинського складу військових частин (підрозділів), які виконують завдання в районах ведення воєнних (бойових) дій,- після завершення виконання завдань за призначенням та у разі перебування в пунктах дислокації військових частин (у визначених районах) військовослужбовців і посадових осіб, які здійснюють щорічну оцінку.

Відповідно до пункту 7.6 названого розділу періодичне оцінювання проводиться, зокрема, з військовослужбовцями, у разі вчинення правопорушення або порушення військової дисципліни протягом робочого дня за вимогою органу досудового розслідування або посадової особи, призначеної для проведення службового розслідування.

Пунктом 7.10 розділу VII Інструкції №170 передбачено, що періодичне оцінювання військовослужбовця здійснює військова посадова особа, у підпорядкуванні якої не менше одного місяця знаходиться військовослужбовець.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що у пункті 3.4 Положення №80 мова іде про щорічне оцінювання, оскільки таке передбачає оцінювання результатів службової діяльності начальника юридичної служби та надання висновку з питань рівня фахової підготовки, морально-ділових якостей, що стосуються координації правової роботи та здійснення правового забезпечення.

Тим часом, у випадку вчинення правопорушення або порушення військової дисципліни проведення оцінювання передбачає надання характеристики військовослужбовця саме в розмірі вчиненого правопорушення або порушення військової дисципліни.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що під час проведення періодичного оцінювання військовослужбовця начальника юридичної служби, у разі вчинення ним правопорушення або порушення військової дисципліни, залучення начальника юридичної служби вищого рівня не є обов`язковим.

Суд погоджується з твердження позивача про те, що наказ командира В/ч НОМЕР_1 «Про продовження службового розслідування, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.10.2023 №354» від 03 листопада 2023 року №372 прийнятий із порушенням строку, оскільки визначений наказом командира В/ч НОМЕР_5 від 20 жовтня 2023 року №354 строк проведення службового розслідування сплинув 01 листопада 2023 року.

Проте, згідно усталеної судової практики Верховного Суду, формальні порушення не можуть бути підставою для скасування обґрунтованого рішення та уникнення суб`єктом, який допустив порушення вимог законодавства, відповідальності.

Надаючи правову оцінку суті виявленим під час проведення службового розслідування порушенням, суд зауважує на таке.

Як убачається з описової частини акта службового розслідування, 18 жовтня 2023 року близько 19 годин позивач знаходився з явними ознаками алкогольного сп`яніння на місці проходження військової служби у АДРЕСА_1 , де був виявлений командиром Військової частини НОМЕР_1 полковником ОСОБА_8 , та о 19:40 годин був направлений до Коростенської центральної міської лікарні для проходження медичного дослідження на стан алкогольного сп`яніння. Від медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції, підполковник юстиції ОСОБА_1 відмовився. В подальшому, за результатами медичного огляду КНП «КЦМЛ» КМР о 20:00 годин був зроблений висновок, що підполковник юстиції ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного (за клінічними ознаками) сп`яніння.

Факт перебування у стані алкогольного сп`яніння підполковника юстиції ОСОБА_1 підтверджується поясненнями офіцерів відділення МПЗ В/ч НОМЕР_1 капітана ОСОБА_9 та командира медичної роти В/ч НОМЕР_1 капітана медичної служби ОСОБА_10 .

Наступного дня 19 жовтня 2023 року близько 08:00 начальник штабу перший заступник командира В/ч НОМЕР_1 виявив відсутність помічника командира бригади В/ч НОМЕР_5 начальника юридичної служби управління В/Ч НОМЕР_1 підполковника юстиції ОСОБА_1 на місці служби. Підполковник юстиції ОСОБА_1 на телефонні дзвінки відповідав, але наказ командира В/ч НОМЕР_1 прибути до КП не реагував. Пошуки підполковника юстиції ОСОБА_1 на території підрозділу та за місцем проживання позитивних результатів не дали.

Також в акті зазначено, що своїми діями підполковник юстиції ОСОБА_1 порушив вимоги частини 3 статті 24 Закону України №2232-ХІІ, статей 9, 11 13, 16, 127, 128, 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, статей 1, 3 5 та 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Згідно наказу командира В/ч НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування» від 13 грудня 2023 року №76, під час проведення службового розслідування встановлено, що 18 жовтня 2023 року близько 19 години 00 хвилин військовослужбовець В/ч НОМЕР_1 , підполковник юстиції ОСОБА_1 , перебуваючи на службі у місті Коростені був виявлений командиром військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Відносно підполковника юстиції ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 17220 Кодексу України про адміністративне правопорушення. За порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статей 11, 12, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, яке виявилося у недодержанні законодавства України, самоусуненні від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, підполковника юстиції ОСОБА_1 , керуючись статтею 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ попереджено про неповну службову відповідність.

Згідно наказу командира В/ч НОМЕР_1 «Про результати проведення службового розслідування» від 14 грудня 2023 року №77, помічник командира бригади з правової роботи начальник юридичної служби управління В/Ч НОМЕР_1 , підполковник юстиції ОСОБА_1 з 08 години 00 хвилин 19 жовтня 2023 року по 17 години 45 хвилин 20 жовтня 2023 року був відсутній на службі без поважних причин, у зв`язку з чим не виконував свої службові обов`язки, передбачені посадою. Підполковник юстиції ОСОБА_1 пояснень щодо фактів, які безпосередньо стосуються його самовільного залишення військової частини не надав. Документів, які б підтверджували наявність поважних причин відсутності на службі підполковника юстиції ОСОБА_1 надано не було. За порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статей 11, 12, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, яке виявилося у недодержанні законодавства України, самоусуненні від виконання службових обов`язків, порушенні розпорядку дня частини, ненадання доповіді своєму командиру про причини відсутності, підполковнику юстиції ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Відповідно до вимог статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Згідно із вимогами статті 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень або поєднувати одне стягнення з іншим, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість покарання безпосередньо винних осіб.

Приписами статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування.

Разом із тим, згідно із вимогами частини 2 статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ, за вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Приписами частини 1 статті 15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) визначено, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Частиною 3 цієї правової норми закріплено, що військовослужбовці за вчинення військових адміністративних правопорушень несуть відповідальність передбачену главою 13-Б КУпАП за умови, якщо ці правопорушення не тягнуть за собою кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтею 130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішній порядок досягається глибоким розумінням, свідомим і неухильним виконанням військовослужбовцями обов`язків, визначених законами України та військовими статутами Збройних Сил України;

Статтею 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що військовослужбовець зобов`язаний утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до абзаців 6 та 7 статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 241 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я та утримуватися від шкідливих звичок (куріння та вживання алкоголю).

Ураховуючи зазначені обов`язки, військовослужбовець зобов`язаний подавати приклад підлеглому особовому складу щодо належного виконання обов`язків військової служби.

З огляду на викладене, за загальними правилами, військовослужбовці за адміністративні правопорушення несуть саме дисциплінарну, а не адміністративну відповідальність. Іншими словами, якщо військовий вчиняє правопорушення передбачене кодексом про адміністративні правопорушення він притягається до дисциплінарної відповідальності командиром.

Водночас, з метою посилення відповідальності військовослужбовців за порушення військової дисципліни, для забезпечення правопорядку та військової дисципліни у Збройних Силах України, 05 лютого 2015 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності військовослужбовців, надання командирам додаткових прав та покладення обов`язків в особливий період» № 158-VIII.

Таким чином, вказаним вище Законом було вперше запроваджено адміністративну відповідальність за вчинення військових адміністративних правопорушень.

Також, унормовані процедурні питання щодо процесуального оформлення вчинення військових адміністративних правопорушень. Зокрема, командирам (начальникам) військових частин надано право складати адміністративні протоколи.

Особливістю притягнення до відповідальності за військові адміністративні правопорушення є те, що у цьому випадку розглядом справи займається районний місцевий суд, а не командир.

Як установлено судом, 18 жовтня 2023 року командир В/ч НОМЕР_1 виявив позивача на службі з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Наявність у позивача таких ознак підтвердили і свідки, які були допитані в судовому засіданні. Згідно висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських засобів, що знижують увагу та швидкість реакції від 18 жовтня 2023 року, ОСОБА_1 , оглянутий лікарем КНП «КМЛ» КМР о 19:55 годин, перебуває у стані алкогольного (за клінічними ознаками) сп`яніння.

Суд зауважує, що у постанові Житомирського апеляційного суду від 31 січня 2024 року у справі № 279/6961/23 за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на постанову Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26 жовтня 2023 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 17220 КУпАП, зазначено, що посилання ОСОБА_1 на відсутність на час його відмови від проходження медичного огляду на стан сп`яніння затвердженого Кабінетом Міністрів України відповідного порядку проведення огляду не дає підстав для визнання такого огляду недійсним, оскільки огляд проведений відповідно до частин 1 6 статті 2661 КУпАП, які є нормами, що регулюють дане питання. Крім того, до військовослужбовців застосовується Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка застосовується й до військовослужбовців, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735. Наведені норми законодавства додержані у цьому конкретному випадку, підстав вважати огляд недійсним немає.

Суд погоджується із наведеними висновками суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 розділу І Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яка застосовується й до військовослужбовців ознаками алкогольного сп`яніння є:

запах алкоголю з порожнини рота;

порушення координації рухів;

порушення мови;

виражене тремтіння пальців рук;

різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;

поведінка, що не відповідає обстановці.

Ураховуючи проведення медичного огляду позивача відповідно до вимог названої Інструкції, суд приходить до висновку, що лікар установив наявність таких ознак у ОСОБА_1 18 жовтня 2023 року о 19:55 годин.

Додатково суд зауважує, що позивач не вперше відмовляється від проходження медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Так, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, постановами Зборівського районного суду Тернопільської області від 01 березня 2023 року у справі №599/488/23 та Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 березня 2023 року у справі № 607/4081/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 17220 КУпАП.

Зазначені постанови залишені без змін за результатами їх перегляду за апеляційними скаргами ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що у постанові Тернопільського апеляційного суду від 21 березня 2023 року у справі №599/488/23 надано правову оцінку доводам апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині порушення процедури направлення військовослужбовця для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів та визнано їх непереконливі.

Зазначено, що відповідно до пункту 7 Розділу 8 Інструкції про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 515 від 10 жовтня 2016 року, за наявності ознак алкогольного сп`яніння у затриманої особи, установлених Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року № 1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858, уповноважена посадова особа органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у присутності двох свідків пропонує затриманій особі, з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, пройти добровільно тест з використанням спеціальних технічних засобів в органі управління Служби правопорядку (підрозділі Служби правопорядку в гарнізоні). За результатами проведення огляду на стан сп`яніння посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) складається акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписується посадовою особою, яка проводила огляд, та двома свідками.

У разі незгоди порушника на проведення огляду уповноваженою посадовою особою органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами оперативний черговий органу управління Служби правопорядку (посадова особа підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні) у супроводі посадової особи, визначеної начальником органу управління Служби правопорядку (підрозділу Служби правопорядку в гарнізоні), організовує направлення затриманого до закладів охорони здоров`я Збройних Сил України, або закладів охорони здоров`я, які підпорядковані Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним державним (військово-цивільним) адміністраціям, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям, для проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.

Огляд для встановлення стану сп`яніння затриманого, який вчинив адміністративне правопорушення, здійснюється в закладах охорони здоров`я, яким надано право на проведення такого огляду, лікарями, які пройшли тематичне удосконалення за відповідною програмою згідно з чинним законодавством.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач, як особа з вищою юридичною освітою, усвідомлюючи обов`язковість висновків суду, зроблених у судовому рішення, яке набрало законної сили, знав про правомірність проведення процедури медичного огляду на стан сп`яніння та навмисно відмовився від проходження такого.

Такі дії, на переконання суду, не є гідними звання офіцера Збройних Сил України та не є прикладом для підлеглих.

Окрім того, під час розгляду справи судом, допитані у судовому засіданні свідки підтвердили факт відсутності позивача на ранковій нараді о 08:00 годин 19 жовтня 2023 року. Факт відсутності на такій нараді підтвердив і сам позивач під час надання пояснень суду.

Відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 «Про перехід на штати воєнного часу» від 24 лютого 2022 року №1дск, особовий склад В/ч НОМЕР_1 з 24 лютого 2022 року переведений на казармене положення та зарахований на трьохразове харчування за каталогом продуктів при управлінні В/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 131 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці, які проходять строкову військову службу та військовослужбовці, призвані на військову службу під час мобілізації, на особливий період, курсанти військових навчальних закладів, крім матросів і старшин, які перебувають на кораблях, розміщуються в казармах, а ті, що проходять військову службу за контрактом, у службових жилих приміщеннях.

Під час розгляду справи позивач підтвердив про надання йому службового жилого приміщення на території частини. Пояснюючи відсутність за місцем служби 19 жовтня 2023 року о 08:00 годин, ОСОБА_1 зазначив, що проживав разом з дружиною в орендованій квартирі, а на службу того дня запізнився.

Однак, під час допиту свідок ОСОБА_5 , який у період виникнення спірних правовідносин займав посаду командира В/ч НОМЕР_1 , надав суду пояснення, згідно яких позивач не мав право проживати поза межами військової частини, оскільки наказ, який би давав йому таке право, свідок не підписував. Також зазначений свідок як безпосередній командир позивача підтвердив, що ОСОБА_1 не доповів йому про причини відсутності на службі 19 жовтня 2023 року.

Прибуття позивача на територію частини для підписання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 17220 КУпАП, 19 жовтня 2023 року, а також за власними речами для вибуття до пункту постійної дислокації В/ч НОМЕР_1 20 жовтня 2023 року, на переконання суду, не спростовують факт відсутності його за місцем служби у зазначені дні, самоусунення від виконання службових обов`язків та порушення розпорядку дня частини.

Такі дії позивача містять порушення Військової присяги, Статуту внутрішньої служби ЗСУ та Дисциплінарного статуту ЗСУ, в частині сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командира.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про те, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 17220 КУпАП виключає правові підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності за ті самі дії, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Частиною 3 статті 17220 КУпАП передбачено притягнення до адміністративної відповідальності за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду.

Тим часом Статут внутрішньої служби ЗСУ та Дисциплінарний статут ЗСУ передбачають обов`язок військовослужбовця утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Тобто певний проступок може містити одночасно склад і дисциплінарного, і адміністративного проступку, що пов`язано з певними повноваженнями або статусом суб`єкта проступку.

Адміністративне правопорушення, вчинене особою, водночас може бути і дисциплінарним проступком, оскільки пов`язане з неналежним виконанням службових обов`язків (обов`язків несення військової служби). Відтак притягнення до двох видів юридичної відповідальності не виключається.

Суд зауважує, що вчинення військовослужбовцем діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Види дисциплінарних стягнень, які можуть застосовуватися до військовослужбовців, установлені у статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дисциплінарного проступку, яким визнається неналежне виконання військовослужбовцем службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Всі обставини вчинення дисциплінарного проступку, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини військовослужбовця, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.

У свою чергу, суд, у силу вимог частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Водночас суд не наділений повноваженнями щодо прямої чи опосередкованої оцінки правильності адміністративно-правової кваліфікації діяння особи чи інших аспектів адміністративного провадження.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед у тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно у діях особи є встановлені законом підстави для застосування до неї дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим особою діянням.

Вирішення питання про правомірність притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію ці ж самі дії особи отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням статті 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

За вказаних обставин суд уважає, що у відповідача були підстави для прийняття рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, оскільки факт дисциплінарного проступку не спростований.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на відсутність у позивача доказів на обґрунтування заявленого позову та надання відповідачем доказів на підтвердження правомірності прийнятих ним рішень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у відповідній частині.

Оскільки вимоги позивача про зобов`язання В/ч НОМЕР_1 провести перерахунок та виплату належного грошового забезпечення, недоплаченого у зв`язку з виданням наказу від 14 грудня 2023 року №77, а також виданням (не скасуванням) пункту 5 наказу від 20 жовтня 2023 року №354 є похідними, правові підстави для їх задоволення також відсутні.

При цьому судом ураховується, що згідно пункта 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У зв`язку зі звільненням позивача від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис