Справа № 460/9049/23
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 травня 2024 року

м. Київ

справа №460/9049/23

адміністративне провадження № К/990/15222/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Губської О.А., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі №460/9049/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області (далі - відповідач, ТУ ДСА в Рівненській області), в якій просив:

- визнати протиправним нарахування та виплату йому ТУ ДСА в Рівненській області з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року та з 01 січня 2015 року по 26 листопада 2015 року суддівської винагороди у розмірі 10-ти мінімальних заробітних плат;

- визнати протиправною невиплату ТУ ДСА в Рівненській області позивачу вихідної допомоги у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою при виході у відставку;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року, виходячи із розміру 12-ти мінімальних заробітних плат, а з 01 сiчня 2015 року по 26 листопада 2015 року, виходячи з розмiру 15-ти мiнiмальних заробітних плат з врахуванням надбавки за вислугу років, з урахуванням уже виплаченої суддівської винагороди за цей період, з індексацією суддівської винагороди за весь час такої невиплати до 01 січня 2023 року;

- зобов`язати ТУ ДСА в Рівненській області виплатити позивачу вихідну допомогу, як судді у відставці, у розмірі 10-ти місячних заробітних плат за останньою посадою.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, з підстав недотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Заявникові надано строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду касаційної інстанції уточненої касаційної скарги із зазначенням підстав для касаційного оскарження судових рішень, з чітким посиланням на пункти частини 4 статті 328 КАС України, що саме є підставою для касаційного оскарження та з наданням обґрунтувань, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України, а також надання копій уточненої касаційної скарги у відповідності до кількості учасників справи.

08 травня 2024 року від скаржника на виконання ухвали про залишення без руху надійшла уточнена касаційна скарга на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі №460/9049/23.

В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень скаржник, з урахуванням уточнень поданих на виконання ухвали Суду про залишення касаційної скарги без руху, посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України відповідно до якого відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини третьої статті 152 Конституції України.

Спірні правовідносини між сторонами у цій справі склались з приводу дій ТУ ДСА України в Рівненській області щодо виплати позивачу суддівської винагороди у період з 01 січня 2014 року по 26 листопада 2015 року у розмірі 10 мінімальних заробітних плат, а також щодо невиплатити позивачу вихідної допомоги судді у відставці у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою на підставі норм Закону України "Про судоустрій і статус суддів", які регулювали виплату суддівської винагороди та виплату одноразової допомоги при звільненні судді у відставку з урахуванням рішень Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018 та від 04 грудня 2018 року № 11-р/2018.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що спірні правовідносини щодо правильності виплати позивачу суддівської винагороди та вихідної допомоги при виході у відставку стосувалися періоду 2014-2015 років, тому на думку судів обох інстанцій, вищевказані рішення Конституційного Суду України не можуть вплинути на спірні правовідносини, які виникли до ухвалення цих рішень, а орган конституційної юрисдикції не поширив їх дію на правовідносини, що виникли до ухвалення цих рішень.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд, зокрема, у постановах від 25 липня 2019 року у справі №804/3790/17, від 09 серпня 2019 року у справі № 826/9404/17, від 12 червня 2020 року у справі №620/784/19, від 28 листопада 2022 року у справі № 640/639/21 та інших викладав висновки у справах за подібними правовідносинами, яким не суперечать висновки судів попередніх інстанцій у цій справі.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, які неправильно застосовано судами попередніх інстанцій; висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права.

Однак із змісту оскаржуваних судових рішень слідує, що позивач не заявляв у межах цієї справи позовних вимог про відшкодування шкоди на підставі частини третьої статті 152 Конституції України, а відтак питання щодо застосування цієї норми не ставилося позивачем перед судами першої та апеляційної інстанції, а суди, відповідно, не застосовували цієї норми при вирішенні цього спору.

З огляду на викладене, Суд вважає необґрунтованими посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження.

Посилання на приписи статті 242 КАС України не підміняє визначення таких підстав касаційного оскарження.

Крім того, за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У цій справі, суд першої інстанції дійшов висновку про розгляд її за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з тим касаційна скарга не містить обґрунтувань щодо наявності одного з випадків визначених підпунктами "а-г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Враховуючи, що справа №460/9049/23 розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику потрібно обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, зокрема зазначити про наявність одного з випадків визначених підпунктами "а-г" пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України та обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

При цьому, суд касаційної інстанції звертає увагу, що в попередній ухвалі Верховного Суду від 08 квітня 2024 року про повернення касаційної скарги скаржнику надавалися вичерпні роз`яснення щодо зазначення підстав касаційного оскарження та умов за яких подається касаційна скарга на підставі визначених частиною четвертою статті 328 КАС України пунктів.

Однак при поданні цієї касаційної скарги скаржником не взято до уваги роз`яснення щодо вимог, яким має відповідати касаційна скарга в частині визначення підстав касаційного оскарження, визначених пунктом 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Скаржнику було роз`яснено, що з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржником не виконано вимоги ухвали Верховного Суду від 23 квітня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху в частині визначення підстав та обґрунтувань підстав касаційного оскарження судових рішень.

Зазначене дає підстави вважати, що встановлений судом строк для усунення недоліків касаційної скарги закінчено, проте виявлені недоліки скаржником не усунуто.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно з пунктом першим частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до частини сьомої статті 332 КАС України копія ухвали про повернення касаційної скарги надсилається учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 цього Кодексу. Скаржнику надсилається копія ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами. Копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Суд роз`яснює скаржнику, що відповідно до положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 332, 355 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2023 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року у справі №460/9049/23 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи.

Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити заявникові, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Л.О. Єресько
О.А. Губська В.М. Соколов