Справа № 725/916/24
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/916/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Піхало Н.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

04 червня 2024 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції Солов`я Станіслава Олеговича про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2024 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася в суд з адміністративним позовом до поліцейського 2 взводу 4 роти 1 батальйону в управлінні патрульної поліції у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_2 , в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №№1328865 від 28.01.2024, яка винесена поліцейським роти №4 БУПП у Вінницькій області ДПП Соловей С.О. про притягнення її до адміністративної відповідальності ч.1 за ст.122 КУпАП.

Першотравневий районний суд міста Чернівці рішенням від 11.04.2024 в задоволенні позову відмовив. Рішення суду мотивоване тим, що дослідивши долучені представником відповідача фотознімки, зроблені інспектором ПП за допомогою приладу «TruCAM» LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим, суд доходить висновку, що ці фотознімки є належними і допустимими доказами, які повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що в її діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП не має.

Також зазначає, що рядовий поліції пред`явив їй фотознімки пристрою TruCam 804 як докази здійснення нею порушення правил дорожнього руху, а саме п.12.4 Правил дорожнього руху, після чого вона йому вказала, що така зйомка здійснювалася під час вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме тримання пристрою TruCam 804 у руках, а не використання його вмонтованим/розміщеним, як цього вимагає Закон.

Вважає, що у випадку тримання приладу в руках можлива похибка в отриманих даних, зйомка здійснювалася під час вимірювання швидкості з порушенням встановленого порядку ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію», а саме, те, що рядовий поліції ОСОБА_2 тримав пристрій TruCam 804 у руках, а не використовував його вмонтованим/розміщеним, як вимагає Закон.

Зазначала, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, вказувала, що оскаржувана постанова та відзив на позовну заяву не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувались обставини щодо розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку "5.70" лише за наявності якого можливе монтування/розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху в тому числі і швидкісного режиму.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою серії ЕНА №1328865 від 28 січня 2024 року, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Зокрема зі змісту даної постанови встановлено, що 28.01.2024 о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Opel Insignia» державний номерний знак НОМЕР_1 на автодорозі М30, 377 км., с. Якушинці, Вінницького району, Вінницької області скоїла адміністративне правопорушення, а саме рухалася зі швидкістю 84 км/год., при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 34 км/год., чим порушила п.12.4 ПДР України, й відповідно відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії ЕНА №1328865 від 28.01.2024 року, якою останню визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», установлюють Правила дорожнього руху України (далі ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

За правилами п.1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Згідно з п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Положеннями розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України ( зі змінами ) визначено, що дорожній знак 5.79 позначає ділянки доріг, де може здійснюватися контроль за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних та або технічних засобів.

При цьому, за нормами ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» засоби вимірювальної техніки - це засоби вимірювань, вимірювальні системи, матеріальні міри, стандартні зразки та будь-які частини засобів вимірювань або вимірювальних систем, якщо ці частини можуть бути об`єктом спеціальних вимог та окремого оцінювання відповідності.

Слід також зазначити, що загальні правила застосування, зокрема, технічних приладів закріплені у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, згідно до ч. 1 ст. 40 вказаного Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, яка працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, яка перебуває в чужому володінні.

Зазначеною нормою права передбачено можливість використання поліцією технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень, а також визначено можливі місця їх розміщення. Такі технічні засоби дозволено монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель.

При цьому, спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» не визначений. Вирішення цього питання не є предметом правового регулювання зазначеної норми права.

Положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлюють лише загальні засади використання поліцією технічних засобів, які стосуються всіх типів технічних приладів (технічних приладів, призначених для вимірювання швидкості руху, відстані, визначення габаритно-вагових параметрів, встановлення відсотку алкоголю в крові людини тощо), що використовуються для цілей, задекларованих в цьому Законі.

Натомість особливості практичного застосування технічного засобу в залежності від його призначення, конструктивних особливостей тощо можуть бути визначені в підзаконному акті.

Водночас слід зазначити, що Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026, не установлює порядок використання саме тих технічних засобів, що забезпечують вимірювання швидкості руху транспортних засобів.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 рухався в населеному пункті зі швидкістю 84 км/год., тобто с. Якушинці, позначеному дорожнім знаком 5.49, яке протягується на км 376+109 (ліворуч, праворуч), км 377+941 (ліворуч, праворуч), що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, у тому числі й листом Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, яким надано роз`яснення щодо розміщення знаків 5.49, 5.50 та 5.76 на відповідній ділянці дороги (а.с 46).

Дана обставина встановлена з фото-, відео- доказів, зафіксованих лазерним вимірювачем швидкості TruCam серії ТС 00804, який здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

При цьому, в даній справі предметом доказування є факт перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортним засобом більш як на двадцять кілометрів на годину та правомірність фіксування порушення приладом лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС00804) в ручному режимі, використання якого було здійснено інспектором в межах дії дорожніх знаків 5.49 та 5. 50 (початок і кінець населенного пункту), а також знаку 5. 76 автоматична відеофіксація порушень ПДР,

Також встановлено, що за кремом транспортного засобу знаходилася саме позивачка, якій на місці зупинки були роз`яснені підстави зупинки, зафіксовано було рух саме автомобіля позивача, а також той факт що фіксація здійснювалась інспектором при триманні пристрою у руках.

Разом з тим встановлено, що основною функцією лазерного вимірювача швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804) є саме вимірювання швидкості транспортних засобів, а не фото - і відео фіксації.

Правомірність же використання співробітниками Департаменту ПП у Вінницькій області технічного приладу вимірювання швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804), підтверджується наявним в матеріалах справи сертифікатом відповідності, виданим ДП «Укрметртестстандарт» від 13 листопада 2023 року ( а.с. 45).

Правильність використання приладу вимірювання швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804, виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020р. №04/05/02-3561, за яким вказано про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності зареєстрованих даних.

Також, лазерний вимірювач швидкості «TruCAM ІІ» LTI 20/20, окрім іншого, відповідно до свідоцтва про повірки типу № UA TR 001 241-18, який діє до 26 грудня 2028 року, занесено до Реєстру затверджених типів ЗВТ, а згідно свідоцтва № 22-01/29411, виданного ДП «Укрметртестстандарт» від 11 листопада 2023 року та чинного до 13 листопада 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів є придатним для застосування як у ручному, так і в автоматичному режимах.

При цьому, наявний у справі скриншот файлу з приладу TruCAM ІІ LTI 20/20 містить фотознімок, який був здійснений приладом TruCAM ІІ LTI 20/20, серійний номер ТС00804, та містить інформацію про те, що транспортний засіб позивача рухався 28 січня 2024 року о 16 годині 29 хвилин в межах населеного пункту зі швидкістю 82 км/год.( а.с. 33).

Тобто, покази приладу TruCam LTI 20/20 оцінюються інспектором як доказ в розумінні статті 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Поряд з цим, доводи позивача про те, що оскільки вимірювання швидкості проводилося працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCAM ІІ LTI 20/20 (серійний номер ТС00804) в руках, то вібрація вказаного приладу могла дати більшу похибку, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у відповідності до листа ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 за №22-38/49, лазерний вимірювач «TruCAM» відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений в першу чергу, саме для тримання його в руках під час вимірювань (а.с. 43).

Окрім основного («ручного режиму роботи»), даний лазерний вимірювач швидкості також може бути встановлений на триногу.

Крім того, вказаний вище лазерний вимірювач швидкості «TruCAM» LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, а також номерний знак. Даний прилад, в свою чергу, автоматично визначає точні координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних або ж легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. та ±1 % в діапозоні від 201 км/год до 320 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. Тобто , відповідно до вищевказаного свідоцтва про повірку, допустима похибка при вимірюванні швидкості не щмінюється незалежно від того, чи фіксування швидкості відбувається в ручному або автоматичному режимі.

Тобто, правильність реалізації у приладі «TruCAM» зазначеного алгоритму, як вже зазначалося вище, підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCAM», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCAM».

Отже, згідно з технічними характеристиками, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості - «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, а тому, його покази (дані) можливо розцінювати як достовірний доказ по справі.

Наявність же сертифікату, експертного висновку, свідоцтва про повірку даного вимірювального приладу свідчать про необґрунтованість доводів позивача стосовно неправомірності застосування посадовою особою відповідача лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів «TruCAM».

При цьому, у даному конкретному випадку, порушення позивачем ПДР України зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, а тому вимоги ч.2 ст.40 Закону №580-VIII не розповсюджуються на спірні відносини.

За таких обставин, дослідивши долучені представником відповідача фотознімки, зроблені інспектором ПП за допомогою приладу «TruCAM» LTI 20/20, яким безпосередньо і здійснюється вимірювання процесу порушення швидкісного режим, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що ці фотознімки є належними і допустимими доказами, які повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 спірного адміністративного правопорушення, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Водночас, доводи апеляційної скарги про те, що з урахуванням положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може утримуватися інспектором поліції в руках, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, є помилковими, оскільки вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не містить приписів щодо можливості використання поліцією лише змонтованих технічних приладів. Водночас зазначена норма права передбачає можливість монтажу або розміщення таких приладів по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції стосовно аргументів позивача в частині відсутності відомостей про розміщення в межах населеного пункту знаку 5.70 «Фото-, відео фіксування порушень Правил дорожнього руху», колегія суддів враховує наступне.

Так, за інформацією Служби автомобільних доріг у Вінницькій області, якою надано роз`яснення щодо розміщення знаків 5.49, 5.50 та 5.76 на відповідній ділянці дороги, позивчка рухалася в населеному пункті зі швидкістю 84 км/год., а саме в с. Якушинці, позначеному дорожнім знаком 5.49, яке протягується на км 376+109 (ліворуч, праворуч), км 377+941 (ліворуч, праворуч). Крім того, на даному проміжку догоги був вставнолений знак 5.76 «Автоматична фіксація порушень ПДР", який окрім іншого інформує водіїв про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних засобів.

Тобто, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама її незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність підстав щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Першотравневого районного суду міста Чернівці від 11 квітня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.