Справа № 278/1676/24
Суддя: Дубовік О. М.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 278/1676/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого звернувся адвокат Удод Павло Миколайович, до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через свого представника, звернувся до суду з вище вказаним адміністративним позовом, у якому просить:

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 324553 від 14.03.2024 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн за порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП;

закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 КУпАП за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 14.03.2024 року інспектором УПП в Житомирській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 324553, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн, за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП.

З вказаною постановою ОСОБА_1 не згоден та вважає її незаконною, оскільки під час руху керував транспортним засобом з пристебнутим ременем безпеки.

Провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с. 17-18).

Ухвалою суду від 03.05.2024 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 32).

Ухвалою суду від 08.05.2024 року (а.с. 37-38) замінено неналежного відповідача Департаменту патрульної поліції на належного - Головне управління Національної поліції в Житомирській області; розгляд справи вирішено почати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін; встановлено Головному управлінню Національної поліції в Житомирській області з дня вручення (отримання) копії позовної заяви з додатками п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позов, який повинен відповідати вимогам статті 162 КАС України; витребувано у Головного управління Національної поліції в Житомирській області належним чином завірені копії всіх матеріалів по адміністративному правопорушенню, вчиненого за ч. 5 ст. 121 КУпАП, розгляд справи якого відбувся відносно ОСОБА_1 14.03.2024 року.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначає, що твердження позивача щодо неправомірних дій з боку поліцейського, які допущені під час складання спірної постанови, є необґрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не надано.

Вважає, що відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення; доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні (а.с. 45-49).

У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 4 статті 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ББА № 324553 від 24.03.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності ч. 5 за ст.121 КУпАП України.

Зі змісту постанови вбачається, що 14.03.2024 року о 17 год. 16 хв. по вул. Островського, у с. Іванівка Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому не користувався засобами пасивної безпеки, а саме ременем безпеки, чим порушив п.п. 2.3 в Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим до останнього було застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510,00 грн (а.с. 51).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252КУпАП). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП).

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено (ст. 287 КУпАП).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок у правління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно з п.п. «в» п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

За ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух» водій зобов`язаний під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач у позовній заяві стержує, що він був пристебнутий ременем безпеки.

Згідно відеозапису, долученого відповідачем до відзиву, та віддтвореного під час розгляду справи судом, зафіксовано порядок розгляду адміністративної справи поліцейськими стосовно водія ОСОБА_1 , де правопорушник ( ОСОБА_1 ) порушення ним вимог Правил дорожнього руху не заперечував (а.с. 52).

Оскаржувана постанова містить посилання на відео з відеокамери (а.с. 51), що відповідає приписам норм КУпАП.

Доказів того, що позивачем не було допущено порушення вимог пп. «в» п. 2.3 ПДР України - матеріали адміністративної справи не містять і стороною позивача не подано.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, визначено що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідачами свій обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, виконано. На підставі зібраних та оцінених доказів, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та такою, що прийнята з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП, оскільки факт порушення ним вимог пп. «в» п.2.3. ПДР України підтверджується належними та зібраними у справі доказами, які відповідач прийняв до уваги під час прийняття оскаржуваної постанови та відомості про наявність яких внесені до змісту такої постанови.

Згідно положень ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Тож, за вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 5-9, 13, 72-77, 90, 134, 139, 241-246 КАС України, ст. ст. 122, 268, 280, 287, 288, 293 КУпАП, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого звернувся адвокат Удод Павло Миколайович, до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Дубовік