Справа № 420/35069/23
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/35069/23

Перша інстанція: суддя Радчук А.А.,

повний текст судового рішення

складено 26.12.2023, м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Малиновському відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 08 грудня 2023 року у ВП № 45530784.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким залишити без задоволення позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції прийнято помилкове рішення про задоволення позовних вимог, так як у межах спірних правовідносин державним виконавцем правомірно стягнуто з позивача виконавчий збір у виконавчому провадженні № 45530784 за наслідком повернення виконавчого документу стягувачу, так як чинні положення ЗУ «Про виконавче провадження» встановлюють чіткий розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню у даній справі.

В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як державний виконавець не має права на стягнення спірних сум виконавчого збору з позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно судового наказу № 2н-179/2008 від 13 листопада 2008 року, виданого Балтським районним судом Одеської області, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», в особі Одеської обласної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», кредитну заборгованість, розміром 1 131 562,13 грн. (а.с. 26).

Постановою головного державного виконавця першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 19 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 45530784 з примусового виконання судового наказу № 2н-179 (а.с. 30).

При цьому, 04 серпня 2023 року у межах виконавчого провадження № 45530784 головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнята постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору, розміром 113 242,71 грн (а.с. 24).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2023 року, у справі № 420/20822/23, визнано протиправною та скасовано постанову про стягнення виконавчого збору від 04 серпня 2023 року, у виконавчому провадженні № 45530784, винесену державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцькою Юлією Анатоліївною.

Рішення суду від 11 жовтня 2023 року, у справі № 420/20822/23, набрало законної сили 30 листопада 2023 року.

При цьому, постановою державного виконавця від 08 грудня 2023 року про скасування процесуального документу в межах виконавчого провадження № 45530784, скасовано постанову про повернення виконавчого документу стягувачу від 08 вересня 2023 року.

В свою чергу, 08 грудня 2023 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову у виконавчому провадженні №45530784 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 18).

Крім того, 08 грудня 2023 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнята постанова ВП №45530784 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору, розміром 113 242,71 грн. (а.с. 21).

Постановою головного державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08 грудня 2023 року відкрито виконавче провадження № 73558567 з примусового виконання постанови у ВП № 45530784 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору, розміром 113 242,71 грн. (а.с. 22).

Не погоджуючись із постановою від 08 грудня 2023 року про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок, з яким погоджується колегія суддів, про задоволення позовних вимог, так як державним виконавцем порушено вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» при прийнятті оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, з огляду на наступне.

Так, згідно ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

При цьому, до 28 серпня 2018 року ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII встановлювала, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 46 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції на час виникнення заборгованості позивача) у разі невиконання рішення у строк, установлений для добровільного його виконання, з боржника постановою державного виконавця, яка затверджується начальником відповідного органу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції на час відкриття виконавчого провадження), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, становлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови державного виконавця від 08 грудня 2023 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 45530784.

В даному випадку, державним виконавцем 19 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 41176175, у межах якого здійснювалось примусове виконання судового наказу № 2н-179, виданого Балтським районним судом Одеської області 05 листопада 2009 року.

Тобто, на момент виникнення спірної заборгованості та відкриття виконавчого провадження № 41176175 діяв ЗУ «Про виконавче провадження» №606-XIV, а під час прийняття оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору - ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII.

Між тим, з аналізу вищевикладених норм матеріального права вбачається, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

При цьому, як вбачається з вищевикладених норм матеріального права, а також аналізу хронології їхньої зміни, з моменту виникнення заборгованості позивача та до прийняття постанови про стягнення виконавчого збору змінювалось законодавство щодо здійснення обрахунку розміру виконавчого збору а саме: з 10% від фактично стягненої суми або вартості майна боржника, яке передане стягувачу за виконавчим документом до 10 % від суми, що підлягає примусовому стягненню.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що вказані обставини помилково не враховано державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки до спірних правовідносин судами застосовано виключно останню редакцію ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII.

Між тим, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в Рішенні від 09 лютого 1999 року, у справі № 1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), надав офіційне тлумачення частини першої ст. 58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Тому, положення ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV та ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII в редакціях, які були чинними на протязі примусового виконання, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні із нормами ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ в редакції, яка була чинною на момент винесення державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору.

Враховуючи викладене, оскільки внесені ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 2475-VIII зміни до ч. 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» №1404-VIII погіршили становище боржника (позивача), а державний виконавець фактично не стягнув з нього коштів за виконавчим документом, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення виконавчого збору у визначеному виконавцем розмірі.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладена в постанові від 13 квітня 2023 року, у справі № 160/695/22.

Тому, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допущено, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Малиновського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2023 року без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Малиновський відділ Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О.В. Яковлєв
Судді О.В. Єщенко А.В. Крусян