Справа № 212/4036/24
Суддя: Власенко М. Д.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/4036/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу, Дніпропетровської області, у складі: Головуючої судді - Власенко М.Д., за участю секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши в порядку ч.4 ст.229 КАС України за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

18 квітня 2024 року адвокат Амельчишин О.В., який діє в інтересах позивача звернувся до суду із адміністративним позовом, уточнивши вимоги в редакції від 29 квітня 2024 року, просив скасувати постанову серії ЕАН №1757183 від 27 березня 2024 року у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та стягнути з відповідача понесені судовій витрати.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 27 березня 2024 року інспектором взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП у місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Бусарев В.А. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесено постанову серії ЕАН № 1757183 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУПАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн., за те, що останній 27 березня 2024 року о 11:00 годині поблизу будинку № 66А по вулиці Федора Караманиць в місті Кривий Ріг керував транспортним засобом електроскутером AIMA AM800DQT не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме на маючи відповідної категорії А1, чим порушив вимоги п.2.1.а ПДР України. Вище вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки на керування таким електроскутером посвідчення водія не потрібно, так як транспортний засіб не відноситься до механічних, оскільки має потужність електродвигуна лише 800 кВт. Відповідно до п.2.1 ПДР України лише водій механічних транспортних засобів повинні мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. На немеханічні транспортні засоби не передбачена видача посвідчень водія відповідної категорії. Крім того, у оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення не наведена потужність електродвигуна електроскутера, яким керував позивач та відсутні посилання на докази, які б підтверджували, що електроскутер має потужність двигуна від 3000 кВт. Також просили стягнути з відповідача понесені судові витрати на сплату судового збору та правової допомоги в сумі 4500 грн.

Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року адміністративний позов було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 02 травня 2024 року після усунення недоліків, позивачу поновлено пропущений процесуальний строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року задовлено клопотання представника відповідача, продовжено процесуальний строк для подання відзиву на позов.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на адресу суду надійшов відзив, у якому з вимогами адміністративного позову не погодився та вважає, що постанова винесена законно та обгрунтовано. В обгрунтування зазначено, що інспектором взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 ППП у місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 під час патрулювання 27 березня 2024 року об 11.00 годині по вулиці Федора Караманиць помічено транспортний засіб - електроскутер AIMA і після того, як було помічено порушення позивачем ПДР України та після зупинки інспектори поліції підійшли до електроскутера та представились та повідомили про причину зупинки. На відеофайлі зафіксовано, що під час спілкування з позивачем, останній не розумів навіщо мати документи та посвідчення водія категорії А1 для можливості керування електроскутером. Водію було роз`яснено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та перевіривши технічні характеристики електроскутера, яким керував позивач, працівниками поліції було з`ясовно, що ОСОБА_1 повинен мати при собі посвідчення водія для керування електроскутером. Під час розгляду справи від позивача не надходило ніяких клопотань. Також, під час розгляду справи поліцейським було зачитано позивачу його права за ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та за результатами розгляду адміністративної справи з метою припинення правопорушення, інспектором законно та обгрунтовано з дотриманням норм чинного законодавства було затосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн. шляхом винесення постанови серії ЕНА № 1757183 від 27 березня 2024 року відповідно до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення № 1395 від 07 листопада 2015 року. Так, за ПДР України, Закону України Про дорожній рух позивач не мав права керування транспортним засобом не маючи при цьому посвідчення водія з категорією А1. Також, не погоджується із вимогою про стягнення на користь позивача з відповідача понесені судові витрати у сума 6500 грн. з надання правової допомоги, так як матеріали справи не містять розрахунок суми вартості послуг під час надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару на інших витрат, пов`язахних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, а тому вимога позивача є необгрунтованою. Крім того, справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та з матеріалів справи не можливо встановити за які саме отримані послуги було сплачено позивачем грошові кошти у сумі 4545 грн. Враховуючи викладене, вважає, що факт скоєння позивачем правопорушення підтверджується відеозаписами з нагрудного відеореєстратора, де зафіксовані усні пояснення позивача у яких він зазначив, що не має посвідчення водія відповідної категорії, тому інспектором постанова винесена правомірно, просить відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що інспектором взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Бусаревим Володимиром Андрійовичем 27 березня 2024 року винесено постанову серії ЕАН № 1757183 по накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, зі змісту якої вбачається, що 27 березня 2024 року о 11.04 годині у місті Кривий Ріг по вулиці Федора Караманиць, будинок № 66А громадянин ОСОБА_1 керував транспортним засобом електроскутером ALMA AM800DQT не маючи права керування таким транспортним засобом, а саме не маючи відповідної категорії А1, чим порушив п.2.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. (а.с.3 зворот).

Рішенням № Д-322/41/19/1/01-2024 від 03 квітня 2024 року командира Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Нікіфорова Олексія, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 на скасування постанови від 27 березня 2024 року серії ЕАН № 1757183 за порушення п.2.1 ПДР України, вказану постанову залишено без змін, а звернення ОСОБА_1 без задоволення (а.с.7-8).

Приписами частини 1 статті 6 КАС України визначено: кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України Про Національну поліцію визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями ст.16 Закону України "Про дорожній рух" визначено основні права та обов`язки водія транспортного засобу якими, зокрема, передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до п.2.1.а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Тобто, під адміністративну відповідальність підпадають водії саме механічних транспортних засобів, які на вимогу поліцейського не пред`явили документ, що підтверджує відповідне право особи на керування транспортним засобом.

Згідно п.2.13 ПДР України, право на керування транспортними засобами особам може бути надано: мототранспортними засобами та мотоколясками (категорії А1, А) з 16-річного віку. А1 мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух з допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

У той же час пунктом 1.10 ПДР визначено поняття транспортного засобу, яким є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Таким чином ПДР України розмежовані поняття механічний транспортний засіб та транспортний засіб та різниця між цими поняттями полягає у наявності двигуна внутрішнього згорання, а також потужності електродвигуна. Отже, транспортний засіб з електродвигуном вважається механічним за умови, що потужність двигуна більша ніж 3 кВт. У зворотному випадку транспортний засіб не буде вважатись механічним, однак все ж таки залишатиметься транспортним засобом.

Отже, враховуючи наведене, до категорії А1, у випадках відсутності якої особа притягується до адміністративної відповідальності, можна віднести саме механічні транспортні засоби які мають електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного суду у постанові від 01.03.2018 року справа № 278/3362/15-к.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що електроскутер AIMA AM800DQT, яким керував позивач, має потужність двигуна 800 Вт (0,8 кВт).

Відтак, враховуючи відсутність в ПДР України такого визначення як електроскутер, в даному випадку електроскутер AIMA AM800DQT, потужність мотора якого становить 800 Вт (0,8 кВт), яким керував позивач, не може прирівнюватися до мопеду або іншого двоколісного транспортного засобу та визнаватися механічним транспортним засобом.

Таким чином, враховуючи, що електроскутер AIMA AM800DQT потужністю мотора 800 Вт (0,8 кВт) - це транспортний засіб, який за своїми технічними характеристиками не можна прирівнювати до мопедів або інших механічних транспортних засобів, вимоги, які встановлені для водіїв механічних транспортних засобів, не можуть бути застосовані до позивача у даній справі.

Беручи до уваги, що електроскутер, яким керував позивач не належить до механічних транспортних засобів, а тому позивач не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, оскільки адміністративну відповідальність за порушення п. 2.1 а Правил дорожнього руху України може нести виключно водій механічного транспортного засобу.

Підсумовуючи вищенаведене, cуд вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, згідно ч.2 ст.77 КАС України не доведено правомірність оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.126 КУпАП, яка є предметом оскарження у даній справі.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За приписами п.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

З огляду на викладене вище, враховуючи встановлені обставини даної справи, суд приходить до висновку, що при ухваленні оспорюваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було дотримано вимог закону, а саме ст.245, ст.247, ст.280 КУпАП, неповно і невсебічно з`ясовано обставини адміністративної справи, а тому постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (частина 1, 3 статті 132 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За правилами статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На виконання вказаних вимог закону, позивачем надано: договір про надання правової допомоги від 11 квітня 2024 року, укладений між позивачем та адвокатом Амельчишиним О.В. та квитанцію про сплату позивачем на користь адвоката грошових коштів у сумі 4500 грн. за надання правової допомоги (а.с.5-6).

Зі змісту договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2024 року вбачається, що сторони погодили вартість послуг адвоката у справі про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення 2000 грн. за кожне судове засідання, за складання позову 2500 грн., за складання відгуку на відзив 1500 грн., а також обумовили вартість послуг адвоката в апеляційному та касаційному провадженні.

Вивчивши вказані докази, враховуючи, що розгляд справи здійснено судом за відсутності сторін по справі та без проведення судових засідань, суд вважає, що витрати в розмірі 2000 грн. за участь адвоката у судових засіданнях є необґрунтованими, у зв`язку з чим суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу частково у сумі 2500 грн. за складання позовної заяви.

Також, з відповідача Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань останнього, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., а всього судові витрати на суму 3105,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про визнання незаконними дій та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову інспектора взводу № 3 роти № 2 батальйону № 2 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Бусарева Володимира Андрійовича серії ЕАН № 1757183 від 27 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень, а закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3105 (три тисячі сто п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Дніпро, пл. Троїцька, буд. 2-А.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 06 червня 2024 року.

Суддя М.Д. Власенко