Справа № 580/4710/23
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 травня 2024 року

Київ

справа № 580/4710/23

адміністративне провадження № К/990/18505/24

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азот" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 (повний текст складено 23.04.2024) у справі № 580/4710/23 за первісним позовом Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Приватного акціонерного товариства "Азот" про стягнення податкового боргу, та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Азот" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

13.05.2024 до суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Азот" (далі - Товариство, скаржник), направлена до суду поштою 09.05.2024.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункти 1 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

На обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України Товариство посилається на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.04.2022 у справі №160/12072/20, відповідно до якого право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 30 днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Крім того, Верховний Суд зазначив, що суди не встановили і безперервність існування податкового боргу з часу винесення (та можливого направлення) податкової вимоги до часу звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення податкового боргу.

Товариство доводить, що оскільки станом на 31.12.2022 воно повністю погасило податковий борг, який існував після направлення попередньої податкової вимоги, то Північне МУ ДПС зобов`язане було направити нову податкову вимога на суму пені, нарахованої за рішенням від 19.04.2023, як передумова для звернення до суду з цим позовом.

Однак, зі змісту судових рішень не вбачається протилежного висновку судів з питання застосування норм матеріального права в цій частині. Суди попередніх інстанцій встановили збільшення суми податкового боргу після направлення позивачеві податкової вимоги і відсутність доказів погашення податкового боргу у повному обсязі, що і стало підставою для висновку про наявність підстав для стягнення з Товариства нарахованої пені.

Касаційна скарга не містить доводів про порушення судами норм процесуального права під час встановлення обставин справи, зокрема, які передбачені частиною другою статті 353 КАС України як підстави для скасування судових рішень і направлення справи на новий розгляд.

На обґрунтування пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України Товариство посилається на те, що нарахування пені є методологічною помилкою, а тому така підлягає анулюванню.

Однак, суди попередніх інстанцій врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.09.2022 у справі №380/7694/20, про те, що з урахуванням вимог пункту 129.2 статті 129 ПК України у разі залишення без змін нарахованого контролюючим органом грошового зобов`язання (його частини) у порядку судового оскарження, пеня, нарахована за несплату такого, відображається в ІКП платника податку та підлягає сплаті за весь період заниження такого зобов`язання, в тому числі і за період адміністративного та/або судового оскарження. Суди встановили, що нарахування пені здійснено за весь період, коли платник не декларував та не сплачував податки, користувався коштами, які він повинен був сплатити до бюджету, що відповідає вищенаведеним висновкам Верховного Суду. Також суди зазначили, що нарахування пені здійснено на підставі рішення Північного МУ ДПС, тому не пов`язано з методологічною помилкою в роботі електронного кабінету. Як зазначили суди ПрАТ "Азот" не надало доказів оскарження та скасування наведеного рішення у встановленому законом порядку, що додатково вказує на безпідставність посилань ПрАТ "Азот" щодо наявності методологічної помилки в роботі електронного кабінету.

Зі змісту касаційної скарги не вбачається обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права в цій частині, які б мали взаємозв`язок із висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для ухвалення судових рішень.

Також у касаційній скарзі міститься розділ під назвою « 3. Щодо неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права під час прийняття оскаржуваних судових рішень». Однак, доводи Товариства у цьому розділі наведені не у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як підстави для касаційного оскарження судових рішень (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Отже, приведене Товариством обґрунтування є недостатнім для відкриття касаційного провадження на підставі пунктів 1 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Усталеною є позиція Верховного Суду про те, що вимогам касаційної скарги щодо скасування судових рішень і ухвалення нового про задоволення позову має кореспондувати викладення у касаційній скарзі підстав для оскарження судових рішень у взаємозв`язку із усіма висновками, які стали підставою для його ухваленнчя. Тобто, вимоги касаційної скарги мають бути сформульовані і відповідати їх безпосередньому обґрунтуванню.

Касаційна скарга має містити обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права та/або порушення норм процесуального права послідовне у взаємозв`язку із усіма висновками судів попередніх інстанцій, які стали підставою для ухвалення судового рішення та обов`язковим посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку, передбачених для відповідної підстави).

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Азот" підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Азот" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2024 (повний текст складено 23.04.2024) у справі № 580/4710/23 за первісним позовом Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків до Приватного акціонерного товариства "Азот" про стягнення податкового боргу, та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства "Азот" до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон