Справа № 280/2895/24
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

06 червня 2024 року Справа № 280/2895/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши за правилами спрощеного, у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

01.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та 'їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі до 100 000 грн. за період 26.09.2022 - 16.10.2022, 18.10.2022 - 27.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 17.05.2023 - 01.06.2023, 25.07.2023 - 14.08.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи відпустку, час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі до 100 000 грн. за період 26.09.2022 - 16.10.2022, 18.10.2022 - 27.10.2022, 01.11.2022 - 30.11.2022, 17.05.2023 - 01.06.2023, 25.07.2023 - 14.08.2023 пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи відпустку, час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.

Крім того, просить поновити строк звернення до суду, також заявляє клопотання про витребування доказів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 проходив військову службу та 30.04.2022 отримав поранення, пов`язане із захистом Батьківщини. При цьому, у періоди, зокрема, з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 01.11.2022 по 30.11.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я. Вважає, що має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова №168), за зазначені періоди. Просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 08.04.2024 визнано поважними підстави, вказані у заяві про поновлення строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із позовною заявою; відкрито провадження у справі № 280/2895/24; ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів відмовлено.

Відповідач позов не визнав, у поданому відзиві (вх. від 15.05.2024 № 22912) посилається на те, що до правовідносин, які виникли з 24.02.022 по 31.01.2023 застосовуються положення Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 (далі Інструкція № 89); з 01.02.2023 по 01.06.2023 вимоги Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 26.01.2023 № 37 (далі Порядок № 37), а з 01.06.2023 вимоги Особливостей виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 729 (далі Особливості). Зазначає, що періоди стаціонарного лікування позивача не підлягають включенню до наказу командира військової частини про виплату додаткової винагороди, оскільки таке лікування переривалось, що не відповідає вимогам Інструкції № 89. Крім того, не підлягає включенню до наказу командира період відпустки за станом здоров`я, оскільки у довідці ВЛК не зазначено, що поранення позивача тяжке, всупереч вимог Постанови № 168. Стосовно стаціонарного лікування за період з 17.05.2023 по 01.06.2023 вказує, що у виписці з лікарні не зазначено, що захворювання позивача є наслідком отриманого 30.04.2022 поранення. З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.05.2024 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 23767), в якій він заперечує проти доводів військової частини та просить задовольнити позов.

Позивачем пред`явлено вимогу, яка згідно пункту 1 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд звертає увагу на наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України з 27.03.2015, що підтверджується довідкою відповідача від 03.12.2022 № 1484.

30.04.2022, виконуючи завдання в районі АДРЕСА_3 , внаслідок бойового зіткнення із противником, в результаті обстрілу з важкого озброєння особового складу підрозділу, майор ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове поранення правого стегна, після чого був евакуйований з місця події, що підтверджується актом про нещасний випадок (у тому числі поранення), затвердженим 18.07.2022 командиром Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до довідки ВЛК Військового госпіталю НГ України від 27.10.2022 № 634, поранення позивача, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.

ОСОБА_1 проходив лікування та перебував у відпустці за станом здоров`я, у т.ч.:

з 26.09.2022 по 16.10.2022 стаціонарне лікування у НРЦ «Вайварі» (Латвійська Республіка), основний діагноз: наслідки бойової травми, наслідки вогнепального поранення з пошкодженням м`яких тканин правого стегна та переломом середньої третини стегнової кістки; стан після остеосинтезу перелому правої стегнової кістки інтрамедулярним стрижнем; посттравматична контрактура суглобів правого стегна та правого коліна, що підтверджується витягом-епікризом з медичної картки стаціонарного хворого № 04635-2022;

з 18.10.2022 по 27.10.2022 стаціонарне лікування у Госпіталі НГУ (ВЧ НОМЕР_2 ), що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1811;

з 01.11.2022 по 30.11.2022 відпустка за станом здоров`я, що підтверджується відпускним квитком від 01.11.2022 № 65;

з 17.05.2023 по 01.06.2023 стаціонарне лікування у КНП «Міська лікарня № 9» Запорізької міської ради, діагноз: хронічний посттравматичний остеомієліт правого стегна. Секвестрально-порицева форма. Стадія загострення. Консолідований перелом с/3 правого стегна. СПО БІОС, що підтверджується випискою із медичної карти хворого № 4165;

з 25.07.2023 по 14.08.2023 стаціонарне лікування у МРЦ «Пуща-Водиця», що підтверджується випискою із медичної карти № 209.

Вважаючи, що має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за зазначені періоди, ОСОБА_1 звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (частина перша статті 3 Закону № 2232-XII).

В силу статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно пункту першого статті 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до пунктів другого, третього статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Пунктом 11 статті 11-1 Закону № 2011-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).

Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова КМУ № 704), яка набрала чинності з 01.03.2018.

Пунктом 2 Постанови КМУ № 704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови КМУ № 704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Пунктом 8 Постанови КМУ № 704 установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

На виконання Постанови КМУ № 704 наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197, затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України (надалі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Пунктом 8 розділу I Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Грошове забезпечення виплачується:

щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий;

одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир).

Грошове забезпечення командиру військової частини виплачується за місцем перебування на грошовому забезпеченні на підставі наказу вищого командира за підпорядкованістю.

Згідно з положеннями пункту 14 розділу I Порядку № 260, грошове забезпечення, не виплачене своєчасно або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24.02.2022 № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168 (далі Постанова № 168).

Пунктом першим Постанови № 168 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Матеріалами справи, а саме витягом-епікризом з медичної картки стаціонарного хворого № 04635-2022, випискою із медичної картки стаціонарного хворого № 1811, випискою із медичної карти хворого № 4165, випискою із медичної карти № 209 підтверджується, що ОСОБА_1 у періоди, зокрема, з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Наведене, в свою чергу, є підставою для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої Постановою № 168, збільшеної до 100000 гривень.

Однак, відмовляючи у нарахуванні та виплаті такої винагороди, відповідач, в т.ч., посилається на Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 (далі Інструкція № 89), відповідно до п. 7 якої додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень також виплачується військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або заходах, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій та отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, але не більше періодів дії воєнного стану.

Водночас, суд в даному випадку застосовує приписи Постанови № 168, як акту вищої юридичної сили, який не висуває до особи такої вимоги, як «безперервне перебування на стаціонарному лікуванні».

Крім того, суд відхиляє доводи відповідача про те, що не підлягає виплаті додаткова винагорода за період з 17.05.2023 по 01.06.2023, оскільки у виписці з лікарні не зазначено, що захворювання позивача є наслідком отриманого 30.04.2022 поранення. Так, дослідивши зазначену виписку із медичної карти хворого № 4165, суд установив, що позивач перебував на лікуванні із діагнозом: хронічний посттравматичний остеомієліт правого стегна. Секвестрально-порицева форма. Стадія загострення. Консолідований перелом с/3 правого стегна. СПО БІОС. Тобто, оскільки 30.04.2022 позивач отримав поранення правого стегна та перелом стегнової кістки, його лікування хронічного посттравматичного остеомієліту правого стегна є наслідком отримання травми, пов`язаної із захистом Батьківщини. Протилежного суду не доведено.

Звідси, бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп., підлягає визнанню протиправною.

Відтак, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп., забезпечить ефективне відновлення прав ОСОБА_1 .

Разом із тим, стосовно перебування позивача у відпустці за станом здоров`я у період з 01.11.2022 по 30.11.2022 суд зазначає, що в силу Постанови № 168 обов`язковою умовою для нарахування та виплати додаткової винагороди в даному випадку є перебування у відпустці для лікування саме після тяжкого поранення, що має підтверджуватися висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Однак, в жодній із наданих позивачем довідок ВЛК (від 27.10.2022 № 634, від 20.01.2023 № 27/с) не має зазначення про те, що отримане ним поранення відноситься до тяжких. Відсутні такі відомості і в іншій медичній документації, наданій до суду. Покликання позивача на Класифікатор розподілу травм за ступенем тяжкості суд відхиляє, оскільки тяжкість поранення має визначати військово-лікарська (лікарсько-експертна, медична) комісія.

За таких обставин, позовні вимоги в даній частині (тобто за період з 01.11.2022 по 30.11.2022) задоволенню не підлягають.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині нарахування та виплати додаткової винагороди включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, оскільки періоди такого переміщення не підтверджені належними та достовірними доказами.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відтак, враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому розподіл судових витрат в частині сплати судового збору не здійснюється.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) додаткової винагороди на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп.

3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) додаткову винагороду на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, за періоди з 26.09.2022 по 16.10.2022, з 18.10.2022 по 27.10.2022, з 17.05.2023 по 01.06.2023, з 25.07.2023 по 14.08.2023 у розмірі, збільшеному до 100 000 (ста тисяч) гривень 00 коп.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі складено та підписано 06.06.2024.

Суддя Ю.П. Бойченко