Справа № 280/6779/22
Суддя: Щербак А.А.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2024 року м. Дніпросправа № 280/6779/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Щербака А.А. (доповідач),

суддів: Баранник Н.П., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області та Державної судової адміністрації України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року (суддя Бойченко Ю.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Державна судова адміністрація України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року позов задоволено.

Суд вирішив визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області (69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 168; ) щодо неповного нарахування і виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суддівської винагороди за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області 69035, м. Запоріжжя, просп. Соборний, 168; ) здійснити перерахунок та виплату належної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) суддівської винагороди за серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2021 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2021 2 270,00 грн., за січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2022 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2022 2 481,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законом податків і обов`язкових платежів.

Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Запорізькій області подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано що ч. 3 ст. 135 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» є бланкетною нормою, визначає лише кількість прожиткових мінімумів для працездатних осіб для встановлення розміру посадового окладу судді, а розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб як і розмір мінімальної заробітної плати встановлюються ЗУ «Про державний бюджет України».

Державною судовою адміністрацією України також подана апеляційна скарга, просить рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано що неможливість встановлення суддівської винагороди рішенням суду. Оскаржуваний прожитковий мінімум встановлено законодавчою гілкою влади і не може встановлюватись іншими.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до пункту 1 частини 1 ст.311 КАС України в порядку письмового провадження, на підставі наявних у ній доказів.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Як було встановлено судом першої інстанції, позивач Указом Президента України «Про призначення суддів» від 01.08.2016 № 321/2016 призначений на посаду судді Чернігівського районного суду Запорізької області строком на п`ять років.

Наказом голови Чернігівського районного суду Запорізької області від 11.08.2016 № 2-ос ОСОБА_1 зараховано до штату Чернігівського районного суду Запорізької області на посаду судді та з 12.08.2016 він вважається таким, що приступив до виконання своїх обов`язків. Встановлено посадовий оклад згідно штатного розпису.

Наказом голови Чернігівського районного суду Запорізької області від 13.11.2018 № 10/1-ос ОСОБА_1 з 12.08.2018 встановлено доплату за вислугу років у розмірі 20% посадового окладу.

Наказом голови Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 з 08.08.2022 зараховано до штату цього суду у зв`язку із його переведенням шляхом відрядження на роботу на посаду судді.

Листом відповідача від 14.11.2022 № 08-02/3520 позивачу повідомлено, що при нарахуванні суддівської винагороди за період з 01.07.2021 по 31.10.2022 застосовувався прожитковий мінімум для визначення базового розміру посадового окладу судді, який відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» складає 2 102,00 грн. Наведене підтверджується довідкою від 14.11.2022 № 08-02/628, доданою до зазначеного листа.

Позивач вважає, що суддівська винагорода за вказаний період має бути обчислена виходячи з базового розміру посадового окладу судді, обрахованого з прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2 270,00 грн. (за період з 01.08.2021 по 31.12.2021) та 2 481,00 грн. (за період з 01.01.2022 по 31.10.2022), що зумовило звернення до суду з даною позовною заявою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Законів про Державний бюджет України на 2021-2022 роки.

Колегія суддів з висновками суду першої інстанції погоджується.

Судом першої інстанції вірно було зазначено, що виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII. Норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

З 30.09.2016 набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02.06.2016 № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)».

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, та суд першої інстанції вірно врахував, що Конституція України у редакції Закону № 1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що «розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій».

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини 1 статті 135 Закону № 1402, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди є закон про судоустрій.

Розмір суддівської винагороди визначено у статті 135 Закону № 1402, який з огляду як на свою назву, так і сферу правового регулювання (означену в преамбулі) є законом про судоустрій в значенні частини 2 статті 130 Конституції України.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону № 1402 визначено, що базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Статтею 130 Конституції України закріплено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, на пряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 1 Закону № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність. До працездатних осіб відносяться особи, які не досягли встановленого законом пенсійного віку.

У змісті наведеної норми Закону № 966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону № 966-XIV встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що Законом № 966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді».

Законом № 966-XIV судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно якої прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість нормами законів про Державний бюджет України на 2021-2022 роки, разом із встановленням на 1 січня відповідного року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб, був введений такий новий вид прожиткового мінімуму, як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», розмір якого становить 2 102,00 грн.

Як встановив суд першої інстанції, до 2021 року відповідачем для розрахунку базового розміру посадового окладу застосовувався прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлювався на 1 січня відповідного календарного року, як це передбачено статтею 135 Закону № 1402.

Зміни до Закону № 1402 в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який мовиться у позовній заяві, а також в Закон № 966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, тож законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 1 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що для спірних правовідносин спеціальними є норми статті 135 Закону № 1402, які у часі прийняті раніше, мають пріоритет стосовно пізніших положень Законів про Державний бюджет України на 2021-2022 роки.

Закони про Державний бюджет України на 2021-2022 роки фактично змінили складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною 2 статті 130 Конституції України і частиною 3 статті 135 Закону № 1402-VIII.

Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідачі неправильно визначилися із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2021 року (2 270,00 грн.) та на 1 січня 2022 року (2481 грн.), на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402 не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді 2 102,00 грн.) у період серпень 2021 року жовтень 2022 року на підставі норм законів про Державний бюджет України на 2021-2022 роки було неправомірним.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області та Державної судової адміністрації України залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна судова адміністрація України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язати вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції в строк, передбачений ст. 329 КАС України.

Постанова у повному обсязі складена 05 червня 2024 року.

Головуючий - суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш