Справа № 520/17835/23
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 р. Справа № 520/17835/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/17835/23

за позовом ОСОБА_1

до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради , Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради, Обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Харківської обласної державної адміністрації, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , допомоги на проживання внутрішньо перемішеним особам, на підставі її заяви від 02 серпня 2022 року;

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 "Деякі питання виплати допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам", на підставі її заяви від 02 серпня 2022 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 адміністративний позов задоволено частково, вийшовши за межі позовних вимог.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради від 22.08.2022 року щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.08.2022 року.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) від 02.08.2022 року про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 "Деякі питання виплати допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам", з урахуванням висновків суду у даній справі.

В решті позовних вимог - залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачки не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженка міста Донецьк, перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради як внутрішньо переміщена особа з 20.11.2018 року.

20.11.2018 року заявниці було видано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № за місцем фактичного проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 .

22.08.2019 року заявниця, як уповноважений представник сім`ї ( ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 ) звернулась до Управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

23.10.2019 року заявниці відповідно до наданих нею документів рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 23.10.2019 року була призначена виплата адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на склад сім`ї ОСОБА_1 за категорією «Працездатний, не працює, не здійснює догляду», на чоловіка заявниці ОСОБА_2 за категорією «Працездатний, не здійснює догляду, не працює» та неповнолітню дитину ОСОБА_3 за категорією «Дитина до 18 років», із зменшенням розміру допомоги, а саме: з 22.08.2019 по 21.10.2019 у розмірі 1884,00 грн., з 22.10.2019 по 21.12.2019 у розмірі 1442,00 грн. та з 22.12.2019 по 21.02.2020 у розмірі 1000,00 грн.

05.11.2019 року заявниця звернулась до Управління з заявою про перерахунок допомоги у зв`язку з працевлаштуванням чоловіка ОСОБА_2 та зняття з неї нарахування допомогу за відсутності працевлаштування.

Рішенням від 07.11.2019 року було зроблено перерахунок допомоги в межах терміну призначення з 16.09.2019 по 21.10.2019 1884,00 грн., з 22.10.2019 по 21.12.2019 1663,00 грн., з 22.12.2019 по 21.02.2020 1442,00 грн.

Виплата допомоги заявниці, як уповноваженій особі, здійснювалась на чоловіка та дитину автоматично з 22.02.2022 по 31.03.2022 року в розмірі 1442,00 грн., з 01.04. 2022 року в розмірі 5000, 00 грн.

02.08.2022 року заявниця отримала нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6330- за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, переміщення заявниці відбулось з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 , тобто здійснено в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці, а саме: Салтівський район м. Харкова.

02.08.2022 року заявниця звернулась з заявою про надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Розпорядженням від 22.08.2022 року заяву від 02.08.2022 року щодо призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам залишено без розгляду на підставі пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332.

У відзиві на позов Управлінням зазначено, що заявниця втратила право на отримання допомоги на себе особисто, згідно вимог пункту 7 Порядку, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 та, як наслідок, відповідно до пункту 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 № 332, не була отримувачем допомоги станом на 01.03.2022 року, не здійснила повторне переміщення з території, на якій ведуться бойові дії, не надала інформацію про зруйноване житло або про його не придатність до проживання, право на призначення допомоги у неї відсутнє.

Рішенням від 04.10.2022 року було зроблено перерахунок допомоги в межах терміну призначення на чоловіка заявниці ОСОБА_2 за категорією «Працездатний, не здійснює догляду, працює» та неповнолітню дитину ОСОБА_3 за категорією «Дитина до 18 років» з 22.02.2022 по 31.03.2022 1442,00 грн., з 01.04.2022 по 31.12.2022 5000,00 грн.

Листом Управління від 26.05.2023 року №453-01 заявницю повідомлено про те, що їй не призначено допомогу на проживання внутрішньо переміщеним особам з підстав того, що заявниця втратила право на отримання допомоги на себе особисто, оскільки відповідно до пункту 3 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332, не була отримувачем допомоги станом на 01.03.2022 року, не здійснила повторне переміщення з території, на якій ведуться бойові дії, не надала інформацію про зруйноване житло або про його не придатність до проживання.

Не погодившись з протиправними діями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення вимог, суд першої інстанції виходив з того, що для ефективного захисту прав позивачки є підстави для виходу за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради від 22.08.2022 року щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.08.2022 року, а також задовольнити вимоги позивачки шляхом зобов`язання Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 від 02.08.2022 року про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 "Деякі питання виплати допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам", з урахуванням висновків суду у даній справі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (в подальшому - Закон № 1706-VII), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1706-VII, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 7 Закону № 1706, Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 1706, внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання.

До 20.03.2022 механізм надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначався Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (в подальшому - Порядок № 505).

Пунктом 2 Порядку № 505 визначено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно із п. 5 Порядку № 505, для призначення грошової допомоги уповноважений представник сім`ї за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, а для іноземців та осіб без громадянства - документа, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, подає складену в довільній формі письмову заяву про надання грошової допомоги та документи, визначені цим пунктом. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб усіх членів сім`ї. Таку заяву на наступний шестимісячний строк може бути подано з дати його початку або не раніше ніж за 15 днів до закінчення поточного шестимісячного строку.

20.03.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 332 "Деякі питання виплати допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам", якою затверджено Порядок надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (в подальшому Порядок № 332).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 332, цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Пунктом 2 Порядку № 332 передбачено, що допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Російською Федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 р. № 204.

Згідно із п. 3 Порядку № 332, допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30.04.2022 включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 01.03.2022 отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022 у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Згідно з Переліком населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція визначеним у Додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275 (в редакції чинній на момент взяття заявниці на облік як внутрішньо переміщеної особи) м. Донецьк (Донецька міська рада) відноситься до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Указом Президента України від 24.02.2022р. № 62/2022 "Про введення воєнного стану в України" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб (затверджено Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX), який наразі триває.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка уродженка м. Донецьк, з 20.11.2018 обліковувалася як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання/перебування: АДРЕСА_1 , про що видано відповідну довідку № , що не заперечується сторонами.

Відповідно до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204-р (в редакції із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 213-р від 11.03.2022), до вказаних територій належать території: Волинська область, Дніпропетровська область, Донецька область, Житомирська область, Запорізька область, Київська область, м. Київ, Луганська область, Миколаївська область, Одеська область, Сумська область, Харківська область, Херсонська область, Чернігівська область.

Відповідно до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 липня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27 липня 2022 року № 169), Донецька область та Харківська область підпадають під критерій територій, на яких проводяться бойові дії або які перебувають в тимчасовій окупації.

У зв`язку зі зміною адреси проживання/перебування, 02.08.2022 року заявниця отримала нову довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6330- за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, переміщення заявниці відбулось з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 , тобто здійснено в межах однієї адміністративно-територіальної одиниці, а саме: Салтівський район м. Харкова.

Крім того, Донецька область, з якої перемістилася заявниця, включена і до Переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка", затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 № 204.

Отже, для отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до Порядку № 332 позивачка мала дотримати одну з двох умов: отримувати щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг станом на 24.02.2022; або бути облікованою на території, включеній у Розпорядження Кабінету Міністрів України № 204-р від 06.03.2022 "Про затвердження переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми "єПідтримка", на яке міститься посилання в п.2 Порядку №332 або переміщеним з такої території.

Заявниця перемістилася з території, яка відповідає встановленим пунктом 2 Порядку №332 двом умовам: на території проводяться бойові дії та ця територія передбачена у Переліку № 204.

Крім того, Харківська область, обласним центром якого є місто Харків, в якому 02.08.2022 заявниця повторно стала на облік як внутрішньо переміщена особа, визначена у Переліку № 204 як адміністративно - територіальна одиниця, на території якої платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "єПідтримка".

Згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року № 75 у період з квітня по грудень 2022 року Харківська міська територіальна громада входила до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Такик чином, заявниця, перебуваючи на обліку внутрішньо переміщених осіб до 24.02.2022р., здійснила повторне переміщення з території, на якій ведуться бойові дії після 24.02.2022 року та не підпадає під виключення, передбачене пунктом 3 Порядку №332 та не належить до кола внутрішньо переміщених осіб, допомога яким не надається.

Відтак, заяву позивачки від 02.08.2022 року щодо призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам суб`єктом владних повноважень по суті не вирішено.

За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що для ефективного захисту прав позивачки є підстави для виходу за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати розпорядження Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради від 22.08.2022 року щодо залишення без розгляду заяви ОСОБА_1 від 02.08.2022 року, а також задовольнити вимоги шляхом зобов`язати Управління соціального захисту населення Адміністрації Салтівського району Харківської міської ради прийняти рішення за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) від 02.08.2022 року про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 р. № 332 "Деякі питання виплати допомога на проживання внутрішньо переміщеним особам", з урахуванням висновків суду у даній справі.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення адміністрації Салтівського району Харківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2024 по справі № 520/17835/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич