Справа № 160/30932/23
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/30932/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року

у справі №160/30932/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2023 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №65 від 02.11.2023 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком;

- ???зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до записів у трудовій книжці з 26.07.1983 по 20.09.1983, з 01.09.1987 по 10.08.1991, з 25.04.2002 по 12.03.2003;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 16 жовтня 2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 р. у справі № 160/30932/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №65 від 02.11.2023 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи відповідно до записів у трудовій книжці з 26.07.1983 по 20.09.1983, з 01.09.1987 по 10.08.1991, з 25.04.2002 по 12.03.2003.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.10.2023 про призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення суду від 31 січня 2024 року у справі №160/30932/23, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставини, що спірні періоди не зараховані до страхового стажу позивачки через неналежне оформлення трудової книжки. Скаржник наполягає , що пенсійним органом правомірно не враховано до стажу періоди роботи з 26.07.1983 по 20.09.1983 (на печатці, якою завірено запис про звільнення, не проглядається назва організації), з 01.09.1987 по 10.08.1991 (виправлення дати звільнення не завірене належним чином) та період отримання допомоги по безробіттю з 25.04.2002 по 12.03.2003 (відсутній номер наказу про припинення виплати).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 60 років, 26.10.2023 звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки про призначення пенсії розглянуто ГУ ПФУ в м. Києві.

Рішенням від 02.11.2023 №65 відповідач-2 відмовив позивачці у призначенні пенсії за віком. У рішенні вказано, що відповідно до статті 26 Закону №1058-IV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону №1058-IV право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років. Відповідно до наданих до заяви документів про стаж (ідентифікаційний номер, трудові книжки, диплом, свідоцтво про народження дитини) страховий стаж складає 25 років 11 місяців 5 днів, що є недостатнім для призначення пенсії. Не враховано до стажу періоди роботи з 26.07.1983 по 20.09.1983 (на печатці, якою завірено запис про звільнення, не проглядається назва організації), з 01.09.1987 по 10.08.1991 (виправлення дати звільнення не завірене належним чином) та період отримання допомоги по безробіттю з 25.04.2002 по 12.03.2003 (відсутній номер наказу про припинення виплати).

Позивачка, не погодившись з відмовою відповідача-2 у призначення їй пенсії за віком, звернулась до суду.

Дослідивши обставини по справі, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частини статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

На підставі частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

У спірний період роботи позивачки порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, положення якої діяли до 29.07.1993, а з 29.07.1993 - Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Відповідно до п.2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться зокрема, відомості, про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (распорядження), а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) п.2.3 Інструкції № 162.

Відповідно до п.4.1 Інструкції № 162 при звільненні робочого або службовця всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.

В трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_1 від 25.07.1983 містяться наступні записи (мовою оригіналу):

№1: 26.07.1983 принята в ОРС «Антрацит» поваром IV р. в кафе «Украина»;

№2: 20.09.1983 уволена по собственному желанию;

…

Ровеньковский ОРС «Ровенькиантрацит»

№12: 01.09.1987 принята поваром 4 р. стол 15;

№13: 03.08.1989 переведена поваром 4.р стол 16;

№14:10.08.1991 уволена по статье 38 КЗоТ УССР по собственному желанию;

…

Ровеньківський центр зайнятості

№24: 25.04.2002 розпочата виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»;

№25: 12.03.2003 припинена виплата допомоги по безробіттю відповідно до п. 1-1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Судом досліджені записи в трудовій книжці позивачки про трудову діяльність у спірний період, з`ясовано, що вони виконані чітко, зрозуміло, без виправлень та неточностей.

Записи про періоди роботи позивачки містять всі необхідні дані, відповідають вимогам наведених вище Інструкцій №162 та №58, зокрема, завірені відбитком печатки; виконані послідовно (дати вчинення записів про прийняття на роботу узгоджуються із датами записів про звільнення з попередніх місць роботи), не місять суперечливих відомостей про періоди роботи та узгоджуються між собою.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Враховуючи вищезазначене, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Крім того, нормативно-правовими актами не передбачено визнання трудової книжки недійсною в разі виявлених помилок.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що пенсійний орган в межах наданих йому повноважень має можливість звертитись до організацій та установ будь-якої форми власності для уточнення необхідної інформації, зокрема щодо уточнення даних про записи в трудовій книжці, що викликають сумніви.

Отже, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо визнання необґрунтованим та протиправним рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії.

Разом з тим, колегія суддів так само вважає вірним застосований судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивачки шляхом повторного розгляду заяви позивачки про призначення пенсії з врахуванням висновків суду з огляду на наступне.

За встановлених обставин у цій справі, суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися з висновком суду першої інстанції щодо визначеного способу захисту порушеного права, оскільки у спірному випадку пенсійним органом фактично не досліджувався страховий стаж роботи позивачки відповідно до записів трудової книжки, а висновки про його недостатність пенсійним органом зроблено з огляду на те, що трудова книжка містить неточності заповнення. Отже, оскільки дискреційними повноваженнями щодо визначення стажу роботи наділені пенсійні органи, а у спірному випадку такі повноваження відповідачем фактично не були реалізовані, то суд першої інстанції, визначивши неправомірність дій пенсійного органу під час вирішення питання щодо зарахування страхового стажу, обґрунтовано зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії та вирішити питання про зарахування спірних періодів роботи позивачки, з урахуванням висновків суду, які зроблені під час розгляду цієї справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, в частині визначеного способу захисту порушеного права.

З огляду на вищевикладене, підстав для застосування ст. 317 КАС України в межах заявлених апеляційних скарг, не встановлено.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі №160/30932/23 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко