Справа № 320/38343/23
Суддя: Коротких Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Коротких А.Ю.,

суддів Сорочка Є.О.,

Чаку Є.В.,

при секретарі Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_3, про визнання протиправним подання та бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2, у якому просив суд:

- визнати протиправним подання ІНФОРМАЦІЯ_2 пропозицій до ІНФОРМАЦІЯ_3 про застосування санкцій до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо неперевірки фактів відсутності підстав застосування санкцій до ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2, що полягає у невнесенні до ІНФОРМАЦІЯ_3 пропозиції про внесення змін до санкцій щодо ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом виключення пункту 212 з Додатку до рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 19.10.2022, введеного в дію Указом Президента України від 19.10.2022 №727/2022 "Про рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.10.2022 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)";

- зобов`язати Службу безпеки України вжити заходів для внесення змін та виключення ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 , ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , із санкційного списку ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом внесення до ІНФОРМАЦІЯ_3 пропозицій про виключення пункту 212 з Додатку до рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 19.10.2022, введеного в дію Указом Президента України від 19.10.2022 №727/2022 "Про рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.10.2022 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про здійснення розгляду справи у судовому засідання з повідомленням сторін. Відмовлено у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_2 про зупинення провадження у справі. Закрито провадження в адміністративній справі.

Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у справі та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (за текстом апеляційної скарги). Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми процесуального права.

Положеннями пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про санкції" від 14.08.2014 року №1644-VII (далі - Закон №1644) визначено, що підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод.

Підставою для застосування санкцій також є вчинення іноземною державою, іноземною юридичною особою, юридичною особою, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземцем, особою без громадянства, а також суб`єктами, які здійснюють терористичну діяльність, дій, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, стосовно іншої іноземної держави, громадян чи юридичних осіб останньої (частина третя вказаної статті).

Відповідно до статті 4 Закону №1644 видами санкцій згідно із цим Законом, зокрема, є: блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном; відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1644 пропозиції щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій виносяться на розгляд ІНФОРМАЦІЯ_3 Верховною Радою України, Президентом, КМУ, НБУ, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Частиною третьою вказаної статті визначено, що рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1-21, 23-25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається ІНФОРМАЦІЯ_3 та вводиться в дію указом Президента. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента і є обов`язковим до виконання.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 25 лютого 2009 року №5-рп/2009 вказав, що лише Президент України наділений конституційними повноваженнями здійснювати керівництво у сферах національної безпеки і оборони.

Водночас, згідно з статтею 107 Конституції України ІНФОРМАЦІЯ_3 України є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові. Рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 вводяться в дію указами Президента України.

Отже, стаття 107 Конституції України має імперативний характер.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що згаданими вище нормами права врегульовано чіткий порядок застосування санкцій, який передбачає такі етапи: 1) подання ініціатором пропозиції щодо застосування таких санкцій; 2) внесення відповідної пропозиції на розгляд ІНФОРМАЦІЯ_3; 3) прийняття ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідного рішення; 4) введення такого рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 в дію Указом Президента.

При цьому, законодавством України не передбачено право особи, щодо якої застосовано санкції, приймати участь під час вирішення цього питання, надавати пояснення та бути присутнім під час засідання ІНФОРМАЦІЯ_3.

Проте, така особа наділена правом оскаржити рішення ІНФОРМАЦІЯ_3, введене в дію Указом Президента, про застосування санкцій у порядку адміністративного судочинства.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 02 березня 2023 року у справі №9901/376/21.

Судом першої інстанції встановлено, що до позивача обмежувальні заходи (санкції) застосовувались Указом Президента України від 19.10.2022 року №727/2022, яким уведено в дію рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.10.2022 «Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)".

Вказаний указ оскаржено позивачем до Верховного Суду, тобто позивач вже скористався наданим йому правом під час подання позову у справі №990/98/22.

Відповідно до приписів частини третьої статті 10 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України» рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 вводяться в дію указами Президента.

За змістом такого формулювання у цьому Законі дії Президента не є суто церемоніальними, інакше закон міг би передбачати інше формулювання, наприклад про те, що рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 підписуються Президентом.

Таке формулювання як «введення в дію» та, більш того, необхідність видання із цього приводу спеціального акта - указу Президента, означає, по-перше, що без таких дій Президента рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 саме собою чинності не набирає; по-друге, що Президент має дискрецію у питанні введення чи не введення такого рішення в дію, видання чи не видання відповідного указу. Необхідність розсуду з боку Президента при реалізації цього повноваження й означає здійснення ним аналітичної діяльності у вигляді оцінки доцільності, законності й обґрунтованості прийняття такого рішення.

Такий самий висновок можна зробити і з аналізу тексту норми пункту 2 статті 13 Закону України «Про Раду національної безпеки і оборони України», яка передбачає таку діяльність Президента, як розгляд проектів актів про введення в дію рішень ІНФОРМАЦІЯ_3.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 13.01.2021 року у справі №9901/405/19.

Верховний Суд у постанові від 09 жовтня 2023 року у справі №9901/195/21 зазначив таке:

"145. Суд визнає, що відповідальність за повноту і достовірність відомостей викладених у пропозиціях ІНФОРМАЦІЯ_2 в листі від 19 березня 2021 року, несе їх ініціатор, а також інші уповноважені органи, які подали ініціатору інформацію.

146. ІНФОРМАЦІЯ_3 є координаційним органом з питань національної безпеки і оборони при Президентові України, визначає достатність підстав для застосування санкцій та необхідність їх застосування, з метою невідкладного та ефективного реагування на наявні і потенційні загрози національним інтересам та безпеці України, несе відповідальність за їхню об`єктивність, відповідність меті та ефективності, а також дотримання іншим принципам застосування санкцій відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про санкції».

147. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 січня 2021 року у справі №9901/405/19 (провадження № 11-203заі20) зазначає, що наявність реальної чи потенційної загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, про які йдеться у статті 3 Закону України «Про санкції», безумовно є оціночним поняттям, а достатність підстав вважати існування такої реальної чи потенційної загрози передбачає певну межу дискреції.

148. Уводячи в дію рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 про такі санкції, Президент як гарант Конституції України, якому народом України надано представницький мандат та якому Конституцією України надано повноваження вводити в дію рішення ІНФОРМАЦІЯ_3, має самостійно оцінити наявність та достатність підстав для введення такої санкції.

149. Судовий контроль за таким рішенням є обмеженим, оскільки суд, з одного боку, не може за Президента повторно оцінити наявність та достатність підстав для введення таких санкцій в межах його дискреції (що означало б порушення принципу розподілу влади), але, з іншого боку, суд може перевірити дотримання меж такої дискреції та процедури введення санкцій".

З вищевказаного слідує, що остаточне рішення, яке створює правові наслідки для особи, приймає Президент України у вигляді Указу, внаслідок чого порушені права та інтереси позивача можуть бути захищені шляхом оскарження цього указу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Верховний Суд у постанові від 30.03.2021 року у справі №160/9844/19 (адміністративне провадження №К/9901/9172/20) зазначив, що ужите в пункті 1 частини першої статті 238 КАС України формулювання "не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства" треба розуміти і трактувати так, що не підлягають розгляду не тільки справи, спори в яких виникають поза сферою адміністративних публічно-правових відносин, але й ті, які можна розглядати за правилами адміністративного судочинства, однак щодо них на рівні імперативного законодавчого положення встановлено вимогу, яка обмежує таке звернення і відтермінує судовий захист порушеного права до події, з настанням якої виникають відповідні підстави для цього.

У даному випадку такою подією є прийняття Президентом України Указу від 19.10.2022 №727/2022, яким уведено в дію рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 19.10.2022 "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", який може бути оскаржений до суду в установленому законом порядку, що і було здійснено позивачем шляхом подання до Верховного Суду позову про оскарження вищевказаного Указу Президента України.

Суд зауважує, що подані до ІНФОРМАЦІЯ_3 пропозиції ІНФОРМАЦІЯ_2 є лише проміжним рішенням, яке не тягне за собою безпосередньо жодних правових наслідків для позивача, щодо якого подані такі пропозиції. Зазначені пропозиції покладають зобов`язання виключно на ІНФОРМАЦІЯ_3, яка має дати їм відповідну оцінку та врахувати або не врахувати під час прийняття рішення щодо особи. У подальшому питання щодо видання чи невидання відповідного указу про введення в дію рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 вирішує Президент України, який, як було вказано вище, здійснює аналітичну діяльність у вигляді оцінки доцільності, законності й обґрунтованості прийняття такого рішення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що подання ІНФОРМАЦІЯ_2 пропозицій до ІНФОРМАЦІЯ_3 про застосування санкцій до ОСОБА_1 не створює для позивача для правових наслідків як остаточне рішення, у зв`язку з чим правовідносини, пов`язані з такими пропозиціями, не можуть бути предметом окремого оскарження у судовому порядку.

За правовою позицією Великої Палати Верховного Суду поняття "спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити у контексті частини третьої статті 124 Конституції України в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

За таких обставин Верховний Суд у вищевказаній постанові від 30.03.2021 року у справі №160/9844/19 визнав правильним висновок судів попередніх інстанцій про закриття провадження у справі із роз`ясненням про те, цей спір не підлягає розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягає судовому розгляду.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір не підлягає розгляду як у порядку адміністративного судочинства так і в судовому порядку взагалі, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Сорочко Є.О.

Чаку Є.В.

Повний текст виготовлено: 03 червня 2024 року.