Справа № 380/7722/24
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 рокусправа № 380/7722/24
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Потабенко В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) до Львівської митниці (далі відповідач), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100060/2 від 07.02.2023;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100219/2 від 09.05.2023.

- визнати протиправною відмову Львівської митниці від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8781 у скасуванні та залишенні без змін рішень про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №/2023/100060/2 від 07.02.2023.

- визнати протиправною відмову Львівської митниці від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8877 у скасуванні та залишенні без змін рішень про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №/2023/100219/2 від 09.05.2023.

При обґрунтуванні позовних вимог зазначив, що 01.01.2023 року між позивачем та компанією Meble VOX spolka z organiczona odpowiedzialnoscia sp. k., Польща, укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №UA01/01/2023, відповідно до якого продавець зобов`язується продавати покупцю вироби за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому контракті. На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №UA01/01/2023, згідно рахунку-фактури (інвойсу) № від 30.01.2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 8593,85 євро. Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару, 08.02.2023 подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA54U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме: меблі та їх частини в асортименті. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA54U8, в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації. Однак, 07.02.2023 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100060/2. Крім того, на виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №UA01/01/2023, згідно рахунку-фактури (інвойсу) № від 28.04.2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 12013,16 євро. Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару 09.05.2023, подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №23UA75U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме: меблі та їх частини в асортименті. Одночасно, декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією №23UA75U8 в якості підстави для застосування основного методу було надано наступні документи, які місять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її, зазначені у графі 44 митної декларації. Однак, 09.05.2023 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100219/2. З метою з`ясування факту перерахування фінансової гарантії до Державного бюджету у сумі, зазначеній у графі В митних декларацій № 23UA56U8 від 08.02.2023 та № 23UA60U5 від 10.05.2023, адвокатом позивача була скеровано 21.02.2024 адвокатський запит № 1. Львівська митниця листом від 26.02.2024 № 7.4-2/7.4-28-08-01/8.19/5852 від 26.02.2024 повідомила, що зважаючи на положення Митного кодексу України (п.п. 2 п. 9-12 розділу ХХІ «Прикінцевих та перехідних положень») станом на 26.02.2024 фінансові гарантії за вищевказаними деклараціями не були перераховані до Держбюджету України. Зважаючи на отриману інформацію від митниці на адвокатський запит та у зв`язку з незгодою із прийнятими рішеннями про коригування митної вартості №/2023/100060/2 від 07.02.2023 та №/2023/100219/2 від 09.05.2023 позивачем в порядку ст. 55 Митного кодексу України були подані заява №1 від 18.03.2023 та заява №2 від 18.03.2023, у яких задля скасування оскаржуваних рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування. Проте незважаючи на всі надані пояснення, подані позивачем заяву №1 в порядку ст. 55 Митного кодексу України листом від 26.03.2024 № 7.4-2/15-02/13/8781 та заяву №2 в порядку ст. 55 Митного кодексу України листом від 26.03.2024 № 7.4-2/15-02/13/8877 не були задоволені Львівською митницею. Позивач зазначає, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості, що прийняті у сторону збільшення за резервним методом, а також відмови Львівської митниці у скасуванні та залишенні без змін рішень про коригування митної вартості товарів Львівської митниці є протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою від 15.04.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

30.04.2024 від відповідача надійшло клопотання про залишення про залишення позовної заяви без розгляду (вх. № 33348). Клопотання мотивоване тим, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100060/2 від 07.02.2023 отримане позивачем 07.02.2023, відтак, останнім днем шестимісячного строку протягом якого особа мала звернутися до суду є 07.08.2023, а рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100219/2 від 09.05.2023 отримане позивачем 09.05.2023. Відтак, останнім днем шестимісячного строку протягом якого особа мала звернутися до суду є 09.11.2023. На підставі ст. 123 КАС України, просить позовну заяву позивача до Львівської митниці в частині про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100060/2 від 07.02.2023 та №UA209000/2023/100219/2 від 09.05.2023 залишити без розгляду.

01.05.2024 від представника позивача надійшло заперечення на клопотання (вх. № 33715), у якому він зазначає, що клопотання Львівської митниці про залишення позовної заяви без розгляду у справі є безпідставним та не підлягає задоволенню, а термін на оскарження рішень про коригування митної вартості не сплив. Зазначає, що з метою з`ясування факту перерахування фінансової гарантії до Державного бюджету у сумі зазначеній у графі В митних декларацій № 23UA56U8 від 08.02.2023 та № 23UA60U5 від 10.05.2023 адвокатом позивача була скеровано 21.02.2024 адвокатський запит № 1. Львівська митниця листом від 26.02.2024 № 7.4-2/7.4-28-08-01/8.19/5852 повідомила, що зважаючи на положення Митного кодексу України (п.п. 2 п. 9-12 розділу ХХІ «Прикінцевих та перехідних положень») станом на 26.02.2024 фінансові гарантії за вищевказаними деклараціями не були перераховані до Держбюджету України. Зважаючи на отриману інформацію від митниці на адвокатський запит та у зв`язку з незгодою із прийнятими рішеннями про коригування митної вартості №/2023/100060/2 від 07.02.2023 та №/2023/100219/2 від 09.05.2023 позивачем в порядку ст. 55 Митного кодексу України були подані заява №1 від 18.03.2023 та заява №2 від 18.03.2023, у яких задля скасування оскаржуваних рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування. Проте незважаючи на всі надані пояснення, заява №1 в порядку ст. 55 Митного кодексу України листом від 26.03.2024 № 7.4-2/15-02/13/8781 та заява №2 в порядку ст. 55 Митного кодексу України листом від 26.03.2024 № 7.4-2/15-02/13/8877 Львівською митницею не були задоволені. Також позивач посилається на постанову Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 320/7953/21, якою Верховний Суд сформулював позицію, згідно якої у випадку оскарження рішень про коригування митниці, на підставі яких були оформлені декларації із застосуванням фінансових гарантій строк на оскарження таких рішень слід рахувати від дати перерахування коштів (фінансової гарантії) до Державного бюджету. Таким чином, строк визначений ст. 122 КАС України на оскарження рішень про коригування митної вартості не сплив, а клопотання про залишення позовної заяви без розгляду є безпідставним та не підлягає задоволенню.

01.05.2024 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 33598), в якому покликається на те, що при проведенні відповідно до положень ст. 54 Митного кодексу України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення позивачем, митницею встановлено наявність в документах розбіжностей та неточностей. За таких підстав та відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовою особою відповідача було направлено позивачу електронну вимогу, щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митній декларації, на яку декларантом було надано відмову. Сторона відповідача доводить, що у повній відповідності з ч. 5 ст. 54 Митного кодексу України та за результатом проведеної процедури консультації з декларантом, митним органом обґрунтовано та правомірно було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Львівська митниця зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Щодо рішення про коригування митної вартості від 07.02.2023 №UA209000/2023/100060/2 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 07.02.2023 №23UA48U0), то за результатами опрацювання поданих до митного контролю документів встановлено наступне: в п. 2.1 контракту від 01.01.2023 № UA01/01/2023 зазначається, що термін поставки підтвердженого Замовлення складає 30 календарних днів, від дня в якому покупець оплатить продавцю 100% вказаної в фактурі-проформі ціни. Також, п. 2.1 контракту передбачено, що кожна поставка виробів буде реалізована на умовах окремої заявки. В п. 2.2 контракту вказано, що підтвердженням замовлення (частини замовлення) є складення продавцем фактури-проформи для покупця із вказанням кінцевої ціни виробів». Такі документи, як фактура-проформа та заявка, передбачені контрактом не були надані до митного оформлення. Таким чином не виконано умови контракту. - платіжне доручення (MUR)30 від 24.01.2023, у фактурі від 30.01.2023 вказано термін платежу 30.01.2023. Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. Щодо рішення про коригування митної вартості від 09.05.2023 №/2023/100219/2 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 08.05.2023 23UA54U0), то за результатами опрацювання поданих до митного контролю документів встановлено наступне. В п. 2.1 контракту від 01.01.2023 № UA01/01/2023 зазначається, що термін поставки підтвердженого замовлення складає 30 календарних днів, від дня в якому покупець оплатить продавцю 100% вказаної в фактурі-проформі ціни. Також, в п.2.1 контракту передбачено, що «кожна поставка виробів буде реалізована на умовах окремої заявки. В п. 2.2 контракту вказано, що підтвердженням замовлення (частини замовлення) є складення продавцем фактури-проформи для покупця із вказанням кінцевої ціни виробів. Такі документи, як фактура-проформа та заявка, передбачені контрактом не були надані до митного оформлення. Таким чином не виконано умови контракту. - договір на перевезення, що вписано у гр. 44 МД з позначкою «d», як такий що не подається до митного оформлення та зберігається у декларанта. У рахунку на перевезення З23-001920 перевізник ТзОВ «Трансгалекс». В CMR б/н - відсутні реквізити такого перевізника (а саме підпис і печатка) . У гр. гр. 16 та 23 є лише штамп перевізника Smart Auto Trans. На вимогу митного органу, декларантом надано: документ під назвою "прайслист", що насправді є не комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця для суб`єкта; платіжне доручення (MUR)31 від 25.04.2023, у гр. 70 банківського платіжного документу наданого декларантом при митному оформленні, йде посилання лише на зовнішньоекономічний контракт без зазначення номеру рахунку-проформи (де якраз і вказана ціна товару та які є невід`ємною частиною угоди), що унеможливлює перевірку повноти перерахування коштів за оцінюваний товар, та відповідно правильність визначення митної вартості товару, який оцінюється. Сама ж фактура від 28.04.2023, термін платежу вказано у верхній частині документу також 28.04.2023. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

01.05.2024 відповідач подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

03.05.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив (№ 34564) в якому зазначив, що посадова особа митного органу у рішенні про коригування митної вартості має зазначити, зокрема, причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Також зазначається докладна інформація та джерела, які були використані митним органом з чітким посиланням на номери та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів. Позивач вказує, що дослідивши надані відповідачем митні декларації, що слугували джерелами інформації для прийняття рішень про коригування митної вартості товарів, наявні розбіжності. Наголошує, що вищевказане у свою чергу свідчить про те, що посадова особа митного органу не дотримувалась чинного законодавства та здійснила коригування безпідставно. Вважає, що відзив на позовну заяву не обґрунтовує законність прийняття оскаржуваних рішень, не доказано правомірності прийнятого ним рішення, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Ухвалою від 31.05.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

Ухвалою від 31.05.2024 суд відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутні обґрунтовані клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.01.2023 між компанією Meble VOX spolka z organiczona odpowiedzialnoscia sp. k., Польща, та ФОП ОСОБА_1 укладено зовнішньоекономічний контракт постачання №UA01/01/2023, відповідно до якого продавець зобов`язується продавати покупцю вироби за оплату їх вартості на умовах, передбачених в цьому контракті.

На виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №UA01/01/2023 згідно рахунку-фактури (інвойсу) № від 30.01.2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 8593,85 євро.

Позивач подав до Львівської митниці митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA54U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме: меблі та їх частини в асортименті.

Як слідує зі змісту картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2023/000414 на підтвердження заявленої митної вартості ФОП ОСОБА_1 разом з вищевказаною митною декларацією подав митному органу, зокрема такі документи, як:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №UA01/01/2023 від 01.01.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) № від 30.01.2023;

- специфікація № від 30.01.2023;

- банківський платіжний документ (платіжне доручення в іноземній валюті) №(MUR)30 від 24.01.2023;

- договір на перевезення №30/01 від 30.01.2023;

- рахунок на оплату про надання транспортно-експедиційних послуг №735 від 30.01.2023;

- автотранспортна накладна (CMR) № від 30.01.2023;

- копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E0274449 від 30.01.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару №1 від 01.01.2023.

Львівська митниця, дослідивши документи, додані позивачем до митної декларації ІМ40ДЕ №23UA54U8, надіслала позивачу вимогу, якою відповідно до ст. 53 Митного кодексу України просила надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару.

У відповідь на вимогу декларант позивача надав наступні документи: рахунок №735 від 30.01.2023; прайс-лист №1 від 01.01.2023; копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E0274449 від 30.01.2023; платіжний документ, що підтверджує оплату за товару №(MUR)30 від 24.01.2023. Також зазначив, що більше документів подати не має можливості, та просив визнати митну вартість заявлену за митною декларацією.

07.02.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100060/2. Як зазначено у гр. 33 рішення, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень ст. ст. 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 Nє4495-V1, за результатами опрацювання документів ,наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни ,що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. В п. 2.1 контракту від 01.01.2023 №UA01/01/2023 зазначається, що термін поставки підтвердженого Замовлення складає 30 календарних днів, від дня в якому покупець оплатить продавцю 100% вказаної в фактурі-проформі ціни. Також, п. 2.1 контракту передбачено, що кожна поставка виробів буде реалізована на умовах окремої заявки. В п. 2.2 контракту вказано, що підтвердженням замовлення (частини замовлення) є складення продавцем фактури-проформи для покупця із вказанням кінцевої ціни виробів. Такі документи, як фактура-проформа та заявка, передбачені контрактом, не були надані до митного оформлення. Таким чином, не виконано умови контракту. Платіжне доручення (MUR)30 від 24.01.2023, у фактурі від 30.01.2023 вказано термін платежу 30.01.2023. Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах. Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 53 Митного кодексу України відповідач просив надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов?язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов?язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9)виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини, переклади документів відповідно до вимог ст. 254 Митного кодексу України. На вимогу декларантом надіслано документи, які вже надано до митного оформлення, та вписано у гр. 44 МД. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та метод 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та метод 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 Митного кодексу України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала тов. 5 - UA205140/2022/89063 від 09.12.2022, рівень митної вартості такого товару становить 4,801 дол. США за кг., тов. 6 - UA205140/2022/89063 від 09.12.2022, рівень митної вартості такого товару становить 4,801 дол. США за кг., тов. 11 - UA100100/2022/43309 від 22.12.2022, рівень митної вартості такого товару становить 8,41 дол. США за кг.

У зв`язку з незгодою із прийнятим рішенням про коригування митної вартості №00/2023/100060/2 від 07.02.2023, позивачем в порядку ст. 55 Митного кодексу України була подана заява №1 від 18.03.2023, у якій задля скасування оскаржуваних рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування. До заяви №1 від 18.03.2024 було подано: копію рахунку-проформи № від 23.01.2023, копію замовлень №№801738 від 13.12.2022, 802406 від 14.12.2022, 781137 від 30.10.2022, 787761 від 14.11.2022, 789697 від 17.11.2022, 791863 від 22.11.2022, 794779 від 28.11.2022, 797599 від 04.12.2022, 803441 від 16.12.2022, 803446 від 16.12.2022, 803816 від 18.12.2022, 808577 від 03.01.2023, 808625 від 03.01.2023, 816677 від 20.01.2023, 816830 від 21.01.2023, 817287 від 23.01.2023 та лист б/н від 13.03.2024. У вказаній заяві №1 від 18.03.2024 позивачем спростовувались усі зауваження, які були наведені у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів та долучались додаткові документи.

Проте незважаючи на всі надані пояснення, заява №1 в порядку ст. 55 Митного кодексу України листом від 26.03.2024 № 7.4-2/15-02/13/8781 відповідачем не була задоволена.

Крім того, судом встановлено, що на виконання вимог зовнішньоекономічного контракту №UA01/01/2023, згідно рахунку-фактури (інвойсу) № від 28.04.2023 покупець придбав у продавця товар, загальною вартістю товару 12013,16 євро.

09.05.2023 позивач подав до Львівської митниці митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA75U8, відповідно до якої було заявлено до митного оформлення імпортний товар з найменуванням, описом та характеристикою, зазначених у графі 31 митної декларації, а саме: меблі та їх частини в асортименті.

Як слідує зі змісту картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2023/100219/2 на підтвердження заявленої митної вартості від ФОП ОСОБА_1 разом з вищевказаною митною декларацією подало митному органу, зокрема такі документи, як:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №UA01/01/2023 від 01.01.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) № від 28.04.2023;

- специфікація № від 28.04.2023;

- банківський платіжний документ №(MUR)31 від 25.04.2023;

- договір про перевезення №180821-1 від 18.08.2021;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №323-001920 від 04.05.2023;

- довідка про транспортні витрати б/н від 04.05.2023;

- автотранспортна накладна (CMR) № від 04.05.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару №2 від 01.01.2023;

- копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E1234631 від 04.05.2023.

Львівська митниця, дослідивши документи, додані позивачем до митної декларації ІМ40ДЕ №23UA75U8, надіслала позивачу вимогу, якою відповідно до ст. 53 Митного кодексу України просила надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару.

У відповідь на вимогу декларант позивача надав наступні документи: рахунок №323-001920 від 04.05.2023; прайс-лист від виробника №2 від 01/01/2023; копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E1234631 від 04.05.2023; платіжний документ, що підтверджує оплату товару №(MUR) 31 від 25.04.2023. Також зазначив, що більше документів подати не має можливості, та просив визнати митну вартість заявлену за митною декларацією.

09.05.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100219/2. Як зазначено у гр. 33 рішення, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень ст. ст. 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 N°4495-VI, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин. Подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. В п. 2.1 контракту від 01.01.2023 №UA01/01/2023 зазначається, що термін поставки підтвердженого Замовлення складає 30 календарних днів, від дня в якому покупець оплатить продавцю 100% вказаної в фактурі-проформі ціни. Також, п.2.1 контракту передбачено, що кожна поставка виробів буде реалізована на умовах окремої заявки. В п. 2.2 контракту вказано, що підтвердженням замовлення (частини замовлення) є складення продавцем фактури-проформи для покупця із вказанням кінцевої ціни виробів. Такі документи, як фактура-проформа та заявка, передбачені контрактом не були надані до митного оформлення. Таким чином не виконано умови контракту. Договір на перевезення, що виписано у гр. 44 МД з позначкою «d» , як такий що не подається до митного оформлення та зберігається у декларанта. У рахунку на перевезення 323-001920 перевізник ТзОВ «Трансгалекс» в CMR б/н відсутні реквізити такого перевізника (а саме підпис та печатка). У гр. гр. 16 та 23 є лише штамп перевізника Smart Auto Trans. Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у підтвердження митної вартості товарів. Відповідно до ч. ч. 3-4 ст. 53 Митного кодексу України прошу надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об?єктом купівлі-продажу); 2)якщо рахунок сплачено ,- банківські платіжні документи , що стосуються оцінюваного товару ; 3)за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи , що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезення товару; 4)транспортні(перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрат на транспортування не включені у вартість товару, а також документи , що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування,- страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором ( угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди; контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст. 254 Митного кодексу України. На вимогу митного органу, декларантом надано: документ під назвою «прайс-лист», що насправді є не комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця для суб`єкта; платіжне доручення (MUR)31 від 25.04.2023, у гр. 70 банківського платіжного документу наданого декларантом при митному оформленні, йде посилання лише на зовнішньоекономічний контракт без зазначення номеру рахунку - проформи (де якраз і вказана ціна товару та які є невід`ємною частиною угоди), унеможливлює перевірки повноти перерахування коштів за оцінюваний товар, та відповідно правильність визначення митної вартості товару, який оцінюється. Сама ж фактура від 28.04.2023, термін платежу вказано у верхній частині документу також 28.04.2023. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2. ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 Митного кодексу України, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст. 57 Митного кодексу України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст. 59 Митного кодексу України) та метод 2б (ст. 60 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст. 62 Митного кодексу України) та метод 2г (ст. 63 Митного кодексу України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 Митного кодексу України). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала тов. 5 - UA209230/2023/25598 від 12.03.2023 рівень митної вартості такого товару становить 4,81 дол. США за кг; тов. 6 - UA209160/2023/1611 від 13.02.2023 рівень митної вартості такого товару становить 4,81 дол. США за кг; тов. 7 - UA100390/2023/705395 від 04.05.2023 рівень митної вартості такого товару становить 4,81 дол. США за кг.; тов. 11 - UA100100/2023/424032 від 17.02:2023 рівень митної вартості такого товару становить 8,41 дол. США за кг.

У зв`язку з незгодою із прийнятим рішенням про коригування митної вартості № UA209000/2023/100219/2 від 09.05.2023 позивачем в порядку ст. 55 Митного кодексу України була подана заява №2 від 18.03.2023 у якій задля скасування оскаржуваних рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивачем було надано додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість та відповідні обґрунтування. До заяви №2 від 18.03.2024 було подано: копію рахунку-проформи № від 24.04.2023; копію замовлень №№817287 від 23.01.2023, 820226 від 29.01.2023, 821617 від 31.01.2023, 821624 від 31.01.2023, 822548 від 02.02.2023, 823857 від 06.02.2023, 827945 від 14.02.2023, 827957 від 14.02.2023, 829686 від 18.02.2023, 831003 від 21.02.2023, 831550 від 22.02.2023, 833177 від 27.02.2023, 833303 від 27.02.2023, 833475 від 27.02.2023, 833500 від 27.02.2023, 836678 від 06.03.2023, 837733 від 08.03.2023, 838652 від 09.03.2023, 839967 від 13.03.2023, 841536 від 15.03.2023, 841539 від 15.03.2023, 842946 від 19.03.2023, 847230 від 28.03.2023, 831006 від 21.02.2023, 829876 від 19.02.2023, 856189 від 19.04.2023, 856861 від 21.04.2023, 856088 від 19.04.2023, 857135 від 21.04.2023, 816154 від 19.01.2023, 816136 від 19.01.2023; копію листа б/н від 13.03.2024; копію листа б/н від 13.03.2024; копію договору транспортного експедирування №180821-1 від 18.08.2021; копію Договору з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні №020524-1 від 01.05.2023; копію договору на транспортне обслуговування і міжнародне перевезення вантажів б/н від 13.07.2021. У вказаній заяві №2 від 18.03.2024 позивачем спростовувались усі зауваження, які були наведені у гр. 33 рішення про коригування митної вартості товарів та долучались додаткові документи. Проте незважаючи на всі надані пояснення, заява №1 в порядку ст. 55 Митного кодексу України листом від 26.03.2024 № 7.4-2/15-02/13/8877 відповідачем не була задоволена.

Не погоджуючись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України від 13.03.2012 № 4495-VI, з наступними мінами та доповненнями, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - МК України).

Згідно ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 ст. 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до положень ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно положень ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

За змістом ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно положень ст. 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Разом з тим дискреційні функції таких органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Витребування документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей щодо заявленої митної вартості товару, а саме: якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МК України: 1) містять розбіжності; 2) містять наявні ознаки підробки; 3) не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів; 4) не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поряд з цим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.

Наведені висновки узгоджуються з правовим висновками, викладеними у подібних правовідносинах як Верховним Судом України у судових рішеннях від 31.03.2015 у справі №21-127а15, від 02.06.2015 у справі №21-498а15, так і Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №809/1884/16 та від 14.08.2018 у справі №826/5868/16.

При цьому, згідно правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 27.03.2021 у справі №540/2605/18, від 07.02.2023 у справі №804/5961/16, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи інформації щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору.

Так, позивач подав до Львівської митниці митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA54U8.

Як встановив суд, на підтвердження заявленої митної вартості товарів декларант надав митному органу разом з митною декларацією документи, визначені ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №UA01/01/2023 від 01.01.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) № від 30.01.2023;

- специфікація № від 30.01.2023;

- банківський платіжний документ (платіжне доручення в іноземній валюті) №(MUR)30 від 24.01.2023;

- договір на перевезення №30/01 від 30.01.2023;

- рахунок на оплату про надання транспортно-експедиційних послуг №735 від 30.01.2023;

- автотранспортна накладна (CMR) № від 30.01.2023;

- копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E0274449 від 30.01.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару №1 від 01.01.2023.

Львівська митниця, дослідивши документи, додані позивачем до митної декларації ІМ40ДЕ №23UA54U8, надіслала позивачу вимогу, якою відповідно до ст. 53 Митного кодексу України просила надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару.

У відповідь на вимогу декларант позивача надав наступні документи: рахунок №735 від 30.01.2023; прайс-лист №1 від 01.01.2023; копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E0274449 від 30.01.2023; платіжний документ, що підтверджує оплату за товару №(MUR)30 від 24.01.2023. Також зазначив, що більше документів подати не має можливості, та просив визнати митну вартість заявлену за митною декларацією.

07.02.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100060/2.

Щодо мотивів, на які відповідач зіслався у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, а саме щодо ненадання до митного оформлення фактури-проформи та заявки, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Відтак, очевидно, товар є об`єктом купівлі/продажу.

Судом встановлено, що остаточна ціна, яка підлягає сплаті зазначається у рахунку-фактурі (інвойсі), який був долучений декларантом до митного оформлення товарів (інвойс № від 30.01.2023) та по якому проводились оплати за товар. Суд також погоджується з доводами позивача, що у замовленні або ж рахунку-проформі може міститися лише інформація про кількість, асортимент товару чи попередню ціну товару, який замовляє позивач. Таке замовлення/проформа не будуть мати жодного значення для числових визначень митної вартості. При цьому згідно з ч.5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Усі витрати, які поніс ФОП ОСОБА_1 за зовнішньоекономічним контрактом, включені у заявлену митну вартість. Окрім того, зважуючи на описане зауваження до заяви №1 позивачем в порядку ст. 55 МК України позивачем долучено рахунок-проформу № від 23.01.2023 та замовлення №№801738 від 13.12.2022, 802406 від 14.12.2022, 781137 від 30.10.2022, 787761 від 14.11.2022, 789697 від 17.11.2022, 791863 від 22.11.2022, 794779 від 28.11.2022, 797599 від 04.12.2022, 803441 від 16.12.2022, 803446 від 16.12.2022, 803816 від 18.12.2022, 808577 від 03.01.2023, 808625 від 03.01.2023, 816677 від 20.01.2023, 816830 від 21.01.2023, 817287 від 23.01.2023.

Щодо посилання відповідача на те, що платіжне доручення №(MUR)30 від 24.01.2023, а у фактурі від 30.01.2023 вказано термін платежу 30.01.2023, то суд зазначає, що вказане зауваження митного органу жодним чином не впливає на числові значення митної вартості товарів.

Судом встановлено, що подана до митного оформлення платіжна інструкція №(MUR)30 від 24.01.2023 містять усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому є підтверджуючими документами, що посвідчує здійснену ФОП ОСОБА_1 оплату за товар. Зокрема, гр. 70 вищезазначеної платіжної інструкції містить посилання на зовнішньоекономічний контракт №UA01/01/2023 від 01.01.2023. Отже, загальна сума за товар (8593,85 EUR) на час митного оформлення була повністю проплачена. Тому незрозумілим є яким чином терміни оплати впливають на визначення складових митної вартості товарів.

Окрім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови термінів оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови термінів оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд погоджується з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19, що процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості.

У постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18 Верховний суд роз`яснив, що застосування вищенаведеного підходу пов`язане з тим, що цивільні (господарські) відносини реалізуються на засадах диспозитивності. У процесі реалізації належних їм прав-обов`язків договірні сторони можуть відступити від визначеного договором алгоритму їх реалізації за умови відсутності заперечень з боку іншої сторони. Для цілей митного законодавства важливою є об`єктивна підтверджуваність реалізації відповідних операцій.

Таким чином, терміни оплати ніяким чином не впливають на числові значення митної вартості товару.

Як слідує зі змісту картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №/2023/100219/2 на підтвердження заявленої митної вартості від ФОП ОСОБА_1 разом з вищевказаною митною декларацією подало митному органу, зокрема такі документи, як:

- зовнішньоекономічний договір (контракт) №UA01/01/2023 від 01.01.2023;

- рахунок-фактура (інвойс) № від 28.04.2023;

- специфікація № від 28.04.2023;

- банківський платіжний документ №(MUR)31 від 25.04.2023;

- договір про перевезення №180821-1 від 18.08.2021;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №323-001920 від 04.05.2023;

- довідка про транспортні витрати б/н від 04.05.2023;

- автотранспортна накладна (CMR) № від 04.05.2023;

- прейскурант (прайс-лист) виробника товару №2 від 01.01.2023;

- копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E1234631 від 04.05.2023.

Львівська митниця, дослідивши документи, додані позивачем до митної декларації ІМ40ДЕ №23UA75U8, надіслала позивачу вимогу, якою відповідно до ст. 53 Митного кодексу України просила надати додаткові документи для підтвердження заявленого рівня митної вартості товару.

У відповідь на вимогу декларант позивача надав наступні документи: рахунок №323-001920 від 04.05.2023; прайс-лист від виробника №2 від 01/01/2023; копію митної декларації країни відправлення №23PL391010E1234631 від 04.05.2023; платіжний документ, що підтверджує оплату товару №(MUR) 31 від 25.04.2023. Також зазначив, що більше документів подати не має можливості, та просив визнати митну вартість заявлену за митною декларацією.

09.05.2023 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100219/2.

Щодо мотивів, на які відповідач посилається у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100219/2 від 09.05.2023 щодо ненадання до митного оформлення фактури-проформи та заявки, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). Відтак, очевидно, товар є об`єктом купівлі/продажу.

Суд погоджується із твердженням позивача, що остаточна ціна, яка підлягає сплаті зазначається у рахунку-фактурі (інвойсі), який був долучений декларантом до митного оформлення товарів (інвойс № від 28.04.2023) та по якому проводились оплати за товар. У замовленні або ж рахунку-проформі може міститися лише інформація про кількість, асортимент товару чи попередню ціну товару, який замовляє позивач. Таке замовлення/проформа не будуть мати жодного значення для числових визначень митної вартості. При цьому згідно з ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Усі витрати, які поніс ФОП ОСОБА_1 за зовнішньоекономічним контрактом, включені у заявлену митну вартість. Окрім того, зважуючи на описане зауваження до заяви №2 позивачем в порядку ст. 55 МК України позивачем долучено рахунок-проформу № від 24.04.2023; замовлення №№817287 від 23.01.2023, 820226 від 29.01.2023, 821617 від 31.01.2023, 821624 від 31.01.2023, 822548 від 02.02.2023, 823857 від 06.02.2023, 827945 від 14.02.2023, 827957 від 14.02.2023, 829686 від 18.02.2023, 831003 від 21.02.2023, 831550 від 22.02.2023, 833177 від 27.02.2023, 833303 від 27.02.2023, 833475 від 27.02.2023, 833500 від 27.02.2023, 836678 від 06.03.2023, 837733 від 08.03.2023, 838652 від 09.03.2023, 839967 від 13.03.2023, 841536 від 15.03.2023, 841539 від 15.03.2023, 842946 від 19.03.2023, 847230 від 28.03.2023, 831006 від 21.02.2023, 829876 від 19.02.2023, 856189 від 19.04.2023, 856861 від 21.04.2023, 856088 від 19.04.2023, 857135 від 21.04.2023, 816154 від 19.01.2023, 816136 від 19.01.2023.

Щодо неподання договору на перевезення, то варто зазначити, що у гр. 44 митної декларації №23UA60U5 від 10.05.2023 зазначено код « 4301», під яким містяться документ Договір на перевезення №180821-1 від 18.08.2021. Зокрема, цей документ зазначений і у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також і у рішенні про коригування митної вартості товарів. Позначка «d» біля коду у гр. 44 митної декларації (згідно Порядку заповнення митних декларацій за формою єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 30.05.2012 № 651 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.08.2012 за № 1372/21684) означає, що вказаний документ наявний у декларанта, однак на вимогу, митний орган має право витребувати ці документи. Такої вимоги митницею не ставилось.

Окрім того, зважаючи на викладене зауваження митного органу позивачем долучено разом з заявою №2 в порядку ст. 55 МК України договір на перевезення №180821-1 від 18.08.2021.

Щодо твердження відповідача про те, що у гр. гр. 16, 23 СМR в якості перевізника вказано «Smart Auto Trans» і відсутні реквізити (а саме підпис та печатка) ТзОВ «Трансгалекс», то слід зазначити, що ФОП ОСОБА_1 укладено з ТзОВ «Трансгалекс» договір транспортного експедирування №180821-1 від 18.08.2021. Вказаний договір подавався до митного контролю і предметом його є надання ФОП ОСОБА_1 транспортно-експедиторських послуг. Відповідно ТзОВ «Трансгалекс» є експедитором, а не перевізником. І не маючи власних транспортних засобів залучає їх для виконання своїх господарських зобов`язань перед ФОП ОСОБА_1 . Це і передбачено договором транспортного експедирування №180821-1 від 18.08.2021.

Судом встановлено, що між ТзОВ «Трансгалекс» та ТзОВ «Смарт Авто Транс» було укладено договір з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні №020524-1 від 01.05.2023. В свою чергу ТзОВ «Смарт Авто Транс» уклало з Smart Auto Trans sp. z. o. o. договір на транспортне обслуговування і міжнародне перевезення вантажів б/н від 13.07.2021, предметом якого є порядок взаємовідносин, які виникають між сторонами під час планування, здійснення та розрахунків за перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні. Враховуючи зазначене, Smart Auto Trans sp. z. o. o. проставлено відповідні, законодавчо встановлені печатки у гр. гр. 16 та 23 CMR № від 04.05.2023 та вказано, що перевізником вантажу є Smart Auto Trans sp. z. o. O. Таким чином суд встановив, що безпосередньо позивач перебуває у договірних правовідносинах з ТОВ «Трансгалекс». Як наслідок, до митного контролю подавалися документи, що підтверджують транспортні витрати, які створені в ході правовідносин з даним товариством. Окрім того, залучення експедитором до перевезення підприємств-транспортних компаній не впливає на числові значення заявленої митної вартості, адже нами проводяться оплати виключно ТзОВ «Трансгалекс».

Суд враховує висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду від 20.06.2023 у справі №380/1221/2020, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення. Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів.

Більше того, товарно-транспортна накладна (CMR) у розумінні приписів ч. 2 cт. 53 МК України не є документом, інформація з якого впливає на визначення митної вартості товарів. Таким чином інформація, зазначена у, не впливає на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів. Оскільки недоліків щодо кількісних та якісних характеристик товару, вказаного у вантажній накладній, митним органом не виявлено, як наслідок не може бути підставою для коригування митної вартості.

До заяви №2 у порядку ст. 55 МК України позивачем долучено договір з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні №020524-1 від 01.05.2023 та договір на транспортне обслуговування і міжнародне перевезення вантажів б/н від 13.07.2021, однак відповідач не взяв їх до уваги і самостійно не скасував оскаржуване позивачем рішення. Таким чином, всі транспортні витрати, які поніс ФОП ОСОБА_1 по договору на перевезення №180821-1 від 18.08.2021 обґрунтовано включені позивачем у заявлену митну вартість у відповідності до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України.

Стосовно доводів відповідача щодо прайс-листа, то суд зазначає, що з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності органам доходів і зборів заборонено втручатися у підприємницьку діяльність декларантів шляхом відмови взяти до уваги прайс-лист з мотивів його недопустимості у зв`язку із наявністю чи відсутністю у ньому певних відомостей (реквізитів).

Суд погоджується з позицією Верховний Суд викладеною у постанові від 18.01.2018 у справі № К/9901/2542/18, що до переліку додаткових документів, визначених ч. 3 ст. 53 МК України, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція). Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями п. 4 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, з огляду на засаду свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, умов поставки, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Жодним нормативно-правовим актом не встановлено затвердженої форми, змісту чи вимог до прайс-листа. Законодавчої дефініції «прайс-лист» у законодавстві не існує, а відтак вимог до її оформлення також немає, твердження митниці про невідповідність вимог до прайс-листа цілком безпідставне. У вимозі митного органу не зазначається чи ця комерційна пропозиція повинна стосуватися необмеженого кола осіб, чи покупця. В даному випадку контрагент направив ФОП ОСОБА_1 прайс-лист, який містить усю необхідну інформацію щодо цін на товари за власним зразком, і до митного контролю була подана та, що отримана у продавця. Вказана обставина не може слугувати підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Більш того, прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм МК України визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару.

Щодо мотивів, на які відповідач посилається у п. 33 рішення про коригування митної вартості товарів, а саме з приводу того, що у гр. 70 банківського платіжного документу(MUR)31 від 25.04.2023 наданого декларантом при митному оформленні, йде посилання лише на зовнішньоекономічний контракт без зазначення номеру рахунку-проформи (де якраз і вказана ціна товару та які є невід`ємною частиною угоди), то суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Частиною 7 ст. 40 Закону України «Про платіжні послуги» передбачено, що Національний банк України у своїх нормативно-правових актах визначає обов`язкові реквізити платіжних інструкцій, особливості їх оформлення, захисту, прийняття до виконання. Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим Постановою Правління Національного банку України 28.07.2008 № 216 (у редакції постанови Правління Національного банку України 25.08.2022 № 189), а саме розділом 2 - Порядок оформлення платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах, пунктом 14 передбачено обов`язкові реквізити, які має містити платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах. Відтак, законодавством України, а зокрема, і вищевказаним нормативним актом не передбачено, що платіжна інструкція повинна містити обов`язковий реквізит - номера рахунку-проформи, а відтак їхнє зазначення не є обов`язковим.

Судом встановлено, що банківське платіжне доручення №(MUR)31 від 25.04.2023 на суму 12013, 6 EUR є підтвердженням оплати за товар, яке містить посилання зовнішньоекономічний контракт № НОМЕР_1 від 01.04.2023, дату операції, суму операції, найменування банку відправника і банку отримувача, розрахункові рахунки сторін, що повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення. Ця ж сума співпадає з сумою зазначеної у рахунку-фактурі № від 28.04.2023. Інформація зазначена у платіжній інструкції повною мірою узгоджується з іншими документами, поданими до митного оформлення.

Враховуючи викладене, платіжне доручення №(MUR)31 від 25.04.2023 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому є підтверджуючим документом, що посвідчує здійснену позивачем оплату за товар.

Щодо доводів відповідача про те, що фактура від 28.04.2023, а термін платежу вказано у верхній частині документу також 28.04.2023, то слід зазначити, що вказане зауваження відповідача жодним чином не впливає на числові значення митної вартості товарів.

Подана до митного оформлення платіжна інструкція №(MUR)31 від 25.04.2023 містить усі обов`язкові реквізити, передбачені законодавством, а тому є підтверджуючими документами, що посвідчує здійснену позивачем оплату за товар. Зокрема, гр. 70 вищезазначеної платіжної інструкції містить посилання на зовнішньоекономічний контракт №UA01/01/2023 від 01.01.2023. Отже, загальна сума за товар (12013,16 EUR) на час митного оформлення була повністю сплачена. Тому незрозумілим є яким чином умови оплати впливають на визначення складових митної вартості товарів. Окрім того, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд погоджується з позицією Верховний Суд викладеною у постанові у постанові Верховного Суду від 29.07.2020 у справі № 420/1709/19, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови, на яких повинна здійснитися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються. У зв`язку з цим розбіжності щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями (суперечностями), які є підставою для витребування контролюючим органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнів в достовірності задекларованої митної вартості. Отже, терміни оплати ніяким чином не впливають на числові значення митної вартості товару.

Щодо посилань митного органу на те, що подані до митного оформлення та надані декларантом на запит митного органу документи, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, то суд вважає, що позивачем до митного оформлення був наданий повний пакет документів на підставі яких передбачений МК України, які підтверджують задекларовану вартість товару.

Таким чином, відповідач не довів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у недостовірності наданої інформації.

Відповідач не повідомив декларанта про те, які саме обставини та/або числові показники потребують додаткового підтвердження.

У поданих позивачем заявах №1, 2 від 18.03.2024 у порядку ст. 55 МК України було чітко роз`яснено та спростовано усі зауваження митниці, наведені у гр. 33 рішень про коригування митної вартості товарів. Натомість відповідь Львівської митниці на вказану заяву не містила обґрунтованої відмови щодо неможливості визнання митної вартості товарів. Усі інші відомості, щодо яких у митниці були зауваження, теж були детально прописані в поданих заявах в порядку ст. 55 МК України та обґрунтовані відповідними документами. Попри спростування усіх зауважень відповідача, що були зазначені у рішенні про коригування митної вартості, відповідачем жодним чином не заперечені у листі від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8781 та від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8877, тому подані документи спростовують сумніви відповідача. Стосовно інших так званих зауважень, то вони не були відображені на момент прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, відмова Львівської митниці від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8781 у скасуванні та залишенні без змін рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2023/100060/2 від 07.02.2023 та відмова Львівської митниці від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8877 у скасуванні та залишенні без змін рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №UA209000/2023/100219/2 є протиправними у відповідності до ч. 11 ст. 55 МК України.

За наслідком розгляду справи суд зазначає, що відповідач мав можливість встановити дійсну вартість товару, який переміщався через митний кордон України, а подані декларантом до митного оформлення документи відповідали вимогам ч. 2 ст. 53 МК України.

Суд також не може оминути увагою й те, при винесенні рішень про коригування митної вартості товарів на ідентичні товари митний орган визначав різну митну вартість товару. Зокрема:

товар з кодом УКТ ЗЕД , країна походження PL:

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100060/2 від 07.02.2023 4,8010 дол. США/кг за 6 методом.

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100219/2 від 09.05.2023 4,8100 дол. США/кг за 6 методом.

товар з кодом УКТ ЗЕД , країна походження PL:

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100060/2 від 07.02.2023 4,8010 євро/кг за 6 методом.

- у рішенні про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100219/2 від 09.05.2023 4,8100 євро/кг за 6 методом.

Вищевказане свідчить слугує доказом неправомірності дій відповідача, оскільки згідно з ч. 7 ст. 60 МК України у разі якщо для цілей застосування цього методу виявляється більш як одна вартість договору щодо подібних (аналогічних) товарів, для визначення митної вартості оцінюваних товарів використовується найменша така вартість.

Отже, митний орган у даному випадку діяв незаконно, здійснював коригування безпідставно та вибірковою.

Також у оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару відповідач посилається на митні декларації, що слугували джерелом для коригування митної вартості товарів та прийняття рішень про коригування митної вартості товарів.

За правилами ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 МК України). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях (ч. 2 ст. 64 МК України).

Отже, відсутність підстав для визнання митної вартості товару, розрахованої самостійно платником чи декларантом, не означає виникнення безумовної підстави для визначення такої митної вартості митницею без дотримання усіх юридично значимих факторів.

До таких факторів законодавцем віднесені і параметри, згадані у положеннях ст. 60 МК України, де, зокрема, указано, що під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними (ч. 2 ст. 60); для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку (ч. 3 ст. 60); ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари (ч. 4 ст. 60); у разі якщо такого продажу не виявлено, використовується вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена (ч. 5 ст. 60).

Суд зазначає, що ані текст рішень митниці про коригування митної вартості товару, ані текст відзиву на позов не містять жодних відомостей про подібність товарів за поданою позивачем митною декларацією та про схожість умов поставок з товарами по митних деклараціях, що слугували джерелом для коригування митної вартості товарів.

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості Львівська митниця зазначає лише про те, що джерелом інформації для прийнятих рішень стали вказані митні декларації.

Між тим, відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту подібності товару та умов імпорту не дозволяє використовувати рівні показники митної вартості товару.

Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 (далі - Правила № 598), позаяк у гр. 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у ст. 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відповідно до ст. 64 МК України у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Проте, текст оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.

Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Проте, у спірних правовідносинах, як з`ясовано судом, митницею такого порівняння зроблено не було. Таких доказів матеріали справи не містять.

При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/176, про наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що якщо у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, це жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Однак, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів не містять порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.

Верховний Суд неодноразово вказував на необхідність врахування комплексу відомостей в рішеннях про коригування митної вартості товару, зокрема в постанові від 26.05.2022 у справі № 560/355/19.

Відтак, це є ще однією з підстав для висновку про порушення відповідачем норм МК України при митному оформленні товару, що декларувався позивачем.

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

На переконання суду, подані декларантом документи підтверджують походження імпортованого товару, його якісні та вартісні характеристики, а також витрати на його доставку в Україну. При цьому для визначення задекларованої митної вартості товару позивач надав митному органу необхідні й достатні документи, які не містять таких істотних неточностей або розбіжностей, які б могли обґрунтовано поставити під сумнів визнання заявленої митної вартості.

Суд вважає, що подані позивачем документи для митного оформлення товару дають змогу встановити митну вартість товару, а відповідачем не надано належного обґрунтування причин їх неврахування для встановлення митної вартості товару.

Натомість під час розгляду справи судом з`ясовано, що зауваження митного органу по суті носять формальний характер та окремо або у своїй сукупності не свідчать про наявність підстав для коригування заявленої декларантом вартості товару.

При цьому суд додатково звертає увагу на те, що в адміністративних процедурах із митного контролю митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення. Відповідно, рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відтак, зазначені митним органом у повідомленні та в рішенні про коригування митної вартості зауваження, розбіжності та невідповідність, які стали підставою для витребування додаткових документів та прийняття картки відмови і коригування митної вартості товару не можуть бути визнані судом об`єктивними, обґрунтованими і такими, що впливають на числові значення заявленої митної вартості.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що при здійсненні імпортування товару на митну територію України, позивач для підтвердження заявленої ним митної вартості товару надав повний пакет документів відповідно до переліку, передбаченого ч. 2 ст. 53 МК України, а тому використання відповідачем другорядних методів визначення митної вартості товару в розрізі обставин цієї справи є неправомірним.

Як вже було вказано вище, згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку (ч. 2 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідні положення ч. 2 ст. 2 КАС України Львівською митницею при прийнятті оскаржуваних рішень дотримані не були.

Враховуючи все наведене вище, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2023/100060/2 від 07.02.2023 № UA209000/2023/100219/2 від 09.05.2023 та відмови Львівської митниці від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8781 і від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8877 у скасуванні та залишенні без змін вказаних рішень про коригування митної вартості товарів є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Щодо судового збору, то відповідно до правил ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2,6-9, 19-20, 22, 25-26,72-77, 90, 139, 143, 241-246, 255, 257-258, 293, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100060/2 від 07.02.2023, прийняте Львівською митницею.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №/2023/100219/2 від 09.05.2023, прийняте Львівською митницею.

Визнати протиправною відмову Львівської митниці від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8781 у скасуванні та залишенні без змін рішень про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №/2023/100060/2 від 07.02.2023.

Визнати протиправною відмову Львівської митниці від 26.03.2024 №7.4-2/15-02/13/8877 у скасуванні та залишенні без змін рішень про коригування митної вартості товарів Львівської митниці №/2023/100219/2 від 09.05.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (, місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1) на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 5813 (п`ять тисяч вісімсот чотирнадцять гривень) 80 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 05.06.2024.

СуддяПотабенко Варвара Анатоліївна