Справа № 520/6505/24
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

05 червня 2024 року справа № 520/6505/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши заяву Харківської обласної державної (військової) адміністрації про залишення позовної заяви без розгляду та заяву позивача про поновлення строків позовної давності у справі за позовом заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром 3 під., 2 пов.,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н, 61022,) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 31.01.2023 року № 88 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 24.01.2023 року відповідно до її особистої заяви від 24.01.2023 року, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно трудової книжки від 29.10.1979 НОМЕР_2 .

Ухвалою ХОАС від 08.04.2024 відкрито спрощене провадження у цій справі.

Відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, 23.05.2024 подано до суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі звернення до суду за межами передбаченого ч.2 ст. 122 КАС України шестимісячного строку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.05.2024 позов залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалу від 29.05.2024 отримано представником позивача 29.05.2024.

Представником позивача 03.06.2024 надано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій він зазначає, що в договорі про надання правової (правничої) допомоги адвокатом Шемет О.В. допущена похибка, договір заключний 22 лютого 2024 року. Представник зазначає, що у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем позивача правова допомога позивачу надається безоплатно за участі Благодійного фонду «Право на захист», судовий збір за позивача по даній справі також було сплачено за благодійні кошти БФ «Право на захист». Надати довідку ОК-5 в термін визначений судом в ухвалі не можливо, скільки у позивача в наявності є лише старий телефон, який не підтримує додаток дія, отримати довідку в ПФУ в даний термін також неможливо, оскільки під час повітряної тривоги органи ПФУ не приймають відвідувачів. Також представник позивача вказує, що пенсійний вік позивача настав 01.03.2022 року, документи на призначення пенсії позивач подала 24.02.2022 року, проте, за кілька днів її населений пункт було окуповано, та рішення пенсійного фонду з приводу призначення їй пенсії не приймали. Після деокупації смт. Купянськ-Вузловий позивач заново зібрала документи на призначення пенсії та подала їх у ГУ ПФУ Харківської області, за яким отримала рішення про відмову у призначенні пенсії, яке зараз є предметом оскарження. В смт. Купянськ-Вузловий з моменту деокупації йдуть інтенсивні бойові дії та відсутня робота, тому виїхати позивач змогла у жовтні 2023 року, що підтверджує довідка ВПО, наявна в матеріалах справи, до цього терміну позивач не мала змоги виїхати з смт. Купянськ-Вузловий. Після переміщення лише у лютому 2024 року позивач змогла найти безоплатну юридичну допомогу та допомогу у сплаті судового збору за участю Благодійного фонду «Право на захист».

Щодо аргументів, викладених у заяві позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд враховує, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Представник позивача, зазначає, що у зв`язку зі скрутним майновим становищем ОСОБА_1 та постійними обстрілами смт. Купянськ-Вузловий з моменту деокупації йдуть інтенсивні бойові дії та відсутня робота, а тому виїхати позивач змогла лише у жовтні 2023 року, що підтверджує довідка ВПО наявна в матеріалах справи, до цього терміну позивач не мала змоги виїхати з смт. Купянськ-Вузловий. Після переміщення, лише у лютому 2024 року позивач змогла найти безоплатну юридичну допомогу та допомогу у сплаті судового збору за участю Благодійного фонду «Право на захист».

Представник позивача у заяві, наданій 03.06.2024, зазначив, що при оформленні договору про правову (правничу) допомогу №б/н від 22.02.2024 було допущено технічну помилку у даті укладення договору, а саме зазначено « 22 лютого 2023», замість « 22 лютого 2024».

Суд вважає за необхідним врахувати та застосувати висновки викладені в постанові Верховного Суду від 31.08.2023 року у справі № 560/11012/22 в частині недопущення надмірного формалізму, так як доступ до правосуддя має бути реальним.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, nn. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», 35787/03, n. 29). При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі П/9901/736/18 зазначила, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі №640/3040/21.

При оцінці поважності причин пропуску процесуального строку, у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні додатково необхідно враховувати, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду від 10.01.2023 р. по справі № 640/3489/21.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач з об`єктивних причин була позбавлена можливості своєчасно звернутися до адміністративного суду через скрутний матеріальний стан та через постійні обстріли місяця проживання позивача (смт. Купянськ-Вузловий) та м.Харкова, про що зазначено в позові.

Згідно з положеннями ч.13 ст.171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Враховуючи, що позивачем подано відповідну заяву у строк, встановлений судом, а причини поважності пропуску строку, зазначеній у ній, суд вважає поважними, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення такої заяви.

Керуючись ст.ст. 72, 80, 118, 121, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ