Справа № 200/1786/24
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року Справа№200/1786/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 30.01.2024 та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 30.01.2024 та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до органів пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах, втім рішенням № 48 від 30.01.2024 йому було відмовлено. Так, до пільгового стажу позивача не було враховано період його навчання у Красноармійській філії Донецького національного технічного університету з 01.09.1997 по 30.06.2002. На думку позивача, час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. З огляду на вказане, позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 48 від 30.01.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до частини 3 ст. 14 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період навчання у Красноармійській філії Донецького національного технічного університету з 01.09.1997 по 30.06.2002 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.01.2024 про призначення пенсії з урахуванням зарахованих до пільгового стажу періодів.

Відповідач позов не визнав. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зауважив, що період навчання у Красноармійській філії Донецького національного технічного університету з 01.09.1997 по 30.06.2002 перетинається з періодом роботи і Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області зараховано до загального стажу період навчання з 01.09.1997 по 06.07.1999, з 06.08.2001 по 01.10.2001, з 02.04.2002 по 05.04.2002 відповідно до вимог Закону України «Про вищу освіту», а період з 07.07.1999 по 25.07.1999, з 11.08.1999 по 15.08.1999, з 07.07.2000 по 14.07.2000, з 22.07.2000 по 31.07.2000 з 19.08.2000 по 25.08.2000 зараховано до пільгового стажу для визначення права на пільгову пенсію як навчання за фахом у відповідності до вимог статті 38 Закону України "Про професійну (професійно-технічну) освіту", з 26.07.1999 по 10.08.1999, з 26.07.1999 по 10.08.1999, з 15.07.2000 по 18.08.2000, з 10.04.2002 по 06.09.2020 зараховано до пільгового стажу відповідно до ст. 14 пост.202.

Таким чином відповідач наголошує, що законодавством не передбачено зарахування періоду навчання в університеті до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV). Враховуючи вказане, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою від 01 квітня 2024 року Донецький окружний адміністративний суд прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 30.01.2024 та зобов`язання вчинити певні дії, та відкрив провадження по справі № 200/1786/24. Розгляд адміністративної справи суд вирішив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Разом з тим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Станом на день винесення рішення у справі воєнний стан продовжено.

З огляду на введення на території України воєнного стану, справа розглянута судом протягом розумного строку.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Судом встановлено, що у період з 01.09.1997 по 30.06.2002 позивач навчався у Красноармійському філіалі Донецького національного технічного університету, про що свідчить диплом спеціаліста серії НОМЕР_2 та додаток до нього (а.с.17-19).

Поряд з цим, відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 07.07.1999 у період з 07.07.1999 по 15.08.1999, з 07.07.2000 по 25.08.2000, з 11.08.2001 по 01.10.2001, з 02.04.2002 по 05.04.2002 позивач працював учнем слюсаря підземного (а.с.13-16).

24 січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії.

Втім, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 48 від 30.01.2024 йому було відмовлено у призначенні пенсії. Так, відповідно до вказаного рішення, страховий стаж заявника становить 23 роки 1 місяць 28 днів, стаж з урахуванням кратності (в т. ч. за додаткові роки за Списком 1) становить 44 роки 1 місяць 28 днів. Пільговий стаж для визначення права становить 21 рік 7 місяців 1 день, в т.ч.: робота підземні, професії за пост № 202 (25 років) становить 21 років 5 місяців 11 днів. Навчання за фахом 1 місяць 20 днів. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності (а.с.9).

Згідно з розрахунком пільгового стажу позивача, періоди з 01.09.1997 по 06.07.1999, з 06.08.2001 по 01.10.2001, з 02.04.2002 по 05.04.2002 зараховано як навчання у вищих/середніх НЗ; з 07.07.1999 по 25.07.1999, з 11.08.1999 по 15.08.1999, з 07.07.2000 по 14.07.2000, з 22.07.2000 по 31.07.2000, з 19.08.2000 по 25.08.2000, з 03.02.2021 по 15.02.2021 як навчання за фахом; періоди з 26.07.1999 по 10.08.1999, з 15.07.2000 по 21.07.2000, з 01.08.2000 по 18.08.2000, з 10.04.2002 по 06.09.2020 зараховано до пільгового стажу за ст. 14, пост 202, підземні, сп.1, р.1, п-р.1, п.а-в. (а.с.45).

Вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до положень абзацу 1 пункту 2 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

Згідно з абзацом 3 пункту 2 розд. ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно з оскаржуваного рішення відповідача № 48 від 30.01.2024, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах є відсутність у нього пільгового стажу, передбаченого частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV (25 років).

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з частиною 3 статті 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років. За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду навчання у вищому навчальному закладі, суд зазначає наступне.

На момент навчання позивача правовідносини у сфері освіти регулювалися Законом України від 23.05.1991 року № 1060-ХІІ "Про освіту" (далі - Закон № 1060-ХІІ).

Відповідно до статті 43 Закону № 1060-ХІІ було встановлено, що вищими закладами освіти є технікум (училище), коледж, інститут, консерваторія, академія, університет та інші. При цьому університет віднесено до вищих закладів освіти ІІІ-ІV рівня акредитації.

Згідно з частиною 3 статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ) передбачено, що до стажу роботи зараховується, зокрема, час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах, і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до частини першої статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98ВР (далі - Закон № 103/98ВР) час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Проте вказана норма в цій справі застосуванню не підлягає, оскільки позивач згідно з частиною першою статті 41, частиною першою статті 43 Закону № 1060-XII в редакції, яка діяла на період навчання, навчався у вищому навчальному закладі, а можливість зарахування часу навчання до стажу роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, передбачена лише щодо професійно-технічних навчальних закладів, до яких університет не відноситься.

При виборі та застосуванні норм права судом врахована правова позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 643/11758/16-а, від 10 жовтня 2019 року у справі № 676/5212/17.

За цих обставин відповідачем правомірно не віднесено період навчання позивача у вищому навчальному закладі, за виключенням періодів роботи, до пільгового підземного стажу.

За відомостями форми РС-право період навчання розбито на окремі періоди, серед яких періоди з 26.07.1999 по 10.08.1999, з 15.07.2000 по 21.07.2000, з 01.08.2000 по 18.08.2000, з 10.04.2002 по 06.09.2020 віднесено до пільгового підземного стажу.

Зарахування періодів до пільгового підземного стажу обумовлено роботою на посадах, що дають право на зарахування до пільгового стажу, що підтверджується записами трудової книжки. В свою чергу, позивач не оскаржує незарахування інших періодів, окрім навчання.

З огляду на вказане, суд не вбачає протиправності у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області № 48 від 30.01.2024, а тому вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Підсумовуючи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 30.01.2024 та зобов`язання вчинити певні дії, задоволенню не підлягають.

Судові витрати не підлягають розподілу у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, 88008, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4) про визнання протиправним та скасування рішення № 48 від 30.01.2024 та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 04 червня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Голуб