Справа № 280/3854/24
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 червня 2024 року Справа № 280/3854/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057)

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2024 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 25.10.2023 № 162 про виплату позивачу пенсії за віком із встановленням особливостей: "Не підлягають МП, призначено за рішенням суду у твердому розмірі";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області виплачувати позивачу на загальних підставах пенсію за віком, починаючи з 13.02.2023, з усіма надбавками, доплатами та підвищеннями до пенсії, відповідно до Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, без встановлення особливостей: "Не підлягають МП, призначено за рішенням суду у твердому розмірі", з урахуванням поданих документів про стаж та довідок про заробітну плату за період з 1981 по 2002 роки, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням з 13.02.2023 підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, проведенням з 13.02.2023 на загальних підставах масових перерахунків /індексації пенсії та всіх складових пенсійних виплат, із компенсацією втрати частини доходів за затримку виплати пенсії, за період з 13.02.2023 на день фактичної виплати затриманої пенсії, з урахуванням її перерахунку та індексації.

Крім того, просить суд: відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, допустити негайне виконання рішення суду в повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення усієї суми боргу за пенсіями, починаючи з 13.02.2023 року до дня фактичної виплати;

відповідно до ч. 6 ст. 245, ч. 1 ст. 382 КАС України, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання;

стягнути з відповідача на користь позивача 100000 грн моральної шкоди, як негайного виконання рішення, одним платежем;

винести окрему ухвалу суду: Про невідповідність директивного листа Пенсійного фонду України від 17.02.2015 № 4626/02-40 нормам Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне державне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV, Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-XII, "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, в частині обов`язковості виконання судових рішень, дотримання встановленого порядку проведення перерахунку та індексації раніше призначених пенсій, та притягнення до відповідальності посадових осіб Пенсійного фонду України та Головного управління ПФУ в Запорізькій області, рішення, дії чи бездіяльність яких визнані протиправними.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням у справі №280/7803/23 відповідач зобов`язаний призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком, починаючи з 16 лютого 2023 року, відповідно до Закону № 1058-IV, з урахуванням поданих документів про стаж та заробітну плату, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Проте, як випливає з протоколу/розпорядження про призначення пенсії у пенсійній справі, версія 1.6.78.1 25.10.2023р. 16:21, відповідач, порушуючи норми Закону № 1058-IV, встановив "особливості" призначення та виплати пенсії за віком позивачу: "Не підлягають МП, призначено за рішенням суду у твердому розмірі". Зазначає, що відповідачем не наведено жодної норми матеріального права, яка надавала б право пенсійному органу встановлювати особливості при призначенні пенсії за віком позивачу, "заморозити" розмір пенсії в "твердому" розмірі довічно, а також встановлювати будь-які інші обмеження у нарахуванні та виплаті пенсії, з усіма надбавками та підвищеннями до пенсії, компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, на загальних підставах, на рівних з іншими громадянами України умовах. Не містить таких особливостей та/або заборони судове рішення у справі № 280/7803/23.

Вважаючи дії відповідача щодо призначення та виплати позивачу пенсії за віком, починаючи з 13.02.2023, у невстановленому законом порядку та розмірі, а саме: із встановленням "особливості": "Не підлягають МП, призначене за рішенням суду у твердому розмірі", нижче за мінімальну пенсію у розмірі прожиткового мінімуму, без урахування поданих документів про заробітну плату, надбавки 25% за пізній вихід на пенсію, проведення на загальних підставах поточних перерахунків та індексації пенсії та її складових, компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії за період з 13.02.2023 по день виплати затриманої пенсії у належному розмірі протиправними та такими, що порушують конституційне право позивача на соціальне забезпечення у старості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позов зокрема зазначив, що на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 у справі № 280/7803/23 позивачу призначено пенсію за віком з 16.02.2023 відповідно до Закону № 1058 з урахуванням поданих документів про стаж та заробітну плату, як непрацюючій особі, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність; без подальшого перерахунку, в твердому розмірі, оскільки вищезазначене рішення суду не передбачає проведення масових перерахунки/індексації пенсії на загальних підставах. Зазначені обставини підтверджують, що рішення суду відповідачем фактично виконано у повному обсязі. В задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою від 06.05.2024 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №280/7803/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024, позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України у Запорізькій області, Головного управління Пенсійного Фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 25.08.2023 № 62 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 16 лютого 2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 - IV, з урахуванням поданих документів про стаж та заробітній платі, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення пенсії за один місяць.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 витрати по судовому збору у розмірі 1 717 (одна тисяча сімсот сімнадцять) гривень 76 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 року по справі № 280/7803/23 прийнято рішення від 25.10.2023 року №162 про призначення позивачу пенсії за віком з 16.02.2023 відповідно до Закону № 1058 з урахуванням поданих документів про стаж та заробітну плату, як непрацюючій особі, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, без подальшого перерахунку, в твердому розмірі.

Відповідач листом від 25.02.2024 повідомив позивача, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі № 280/7803/23 з урахуванням ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024 Головним управлінням виконано в межах покладених зобов`язань. Вам призначено пенсію за віком з 16.02.2023 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням поданих документів про стаж та заробітну плату, як непрацюючій особі, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Зазначаємо, що в іншій частині позовних вимог, а саме стосовно компенсації втрати доходу рішенням суду відмовлено. Доплату за період з 16.02.2023 по 31.10.2023 та з 01.12.2023 по 29.02.2024 буде нараховано 21 числа разом з основним розміром пенсії в березні 2024.

Судом встановлено, що згідно протоколу призначення пенсії № 62 від 25.10.2023, наданого відповідачем, загальний розмір пенсії позивача з 16.02.2023 року складає 2100,00 грн. У графі «Особливості» вказаного протоколу призначення пенсії зазначено: «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ» .

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 22 Конституції України, при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №1058-ІV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема, рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закон №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим законом та досягли встановленого цим законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Як зазначено у статті 1 Закон №1058-IV мінімальна пенсія це державна соціальна гарантія, розмір якої визначається цим Законом.

Згідно із абзацом 8 частини 2 статті 5 Закону №1058-IV виключно цим Законом визначаються мінімальний розмір пенсії за віком.

Відповідно статті 16 Закону №1058-IV застрахована особа має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Відповідно до абзацу 3 частини 2 статті 27 Закону №1058-IV розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.

Статтею 42 Закону №1058 встановлено, що для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

Отже, з дня призначення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії згідно з Законом №1058-IV, будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду, наведеним Законом не встановлено.

Отже, виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 13.10.2023 по справі №280/7803/23, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.01.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 16 лютого 2023 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 - IV, з урахуванням поданих документів про стаж та заробітній платі, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На виконання вище зазначеного рішення суду позивачу призначено пенсію за віком з 16.02.2023 відповідно до Закону № 1058 з урахуванням поданих документів про стаж та заробітну плату, як непрацюючій особі, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

При цьому відповідач зазначає, що пенсія призначена без подальшого перерахунку, в твердому розмірі, оскільки вищезазначене рішення суду не передбачає проведення масових перерахунки/індексації пенсії на загальних підставах.

Судом встановлено, що в протоколі призначення пенсії № 62 від 25.10.2023, у графі «Особливості» зазначено: «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм. ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ» .

Суд звертає увагу, що рішення суду від 13.10.2023 по справі №280/7803/23 не містять застережень щодо встановлення твердого розміру пенсійної виплати позивачеві та щодо того, що пенсія позивача не підлягає масовим перерахункам.

Водночас суд зазначає, що Закон №1058-IV також не містить застережень щодо встановлення фіксованого (твердого) розміру пенсійної виплати та заборону перерахунків пенсій осіб, які постійно проживають за межами України, з огляду на що суд дійшов висновку про порушення відповідачем права позивача на належний розрахунок пенсії.

З моменту поновлення виплати пенсії позивач користується усіма правами на підвищення та перерахунок пенсії відповідно до вимог Закону №1058-IV, будь-яких обмежень його прав як пенсіонера, якому призначено виплату пенсії за рішенням суду наведеним Законом не встановлено.

Крім того, Законами України «Про Державний бюджет України» на відповідний рік передбачається зростання мінімальної заробітної плати, у зв`язку з чим, пенсійний орган в автоматичному режимі перераховує мінімальний розмір пенсійних виплат для непрацюючих пенсіонерів, що також підтверджує безпідставність доводів представника відповідача про відсутність у рішенні суду про зобов`язання щодо проведення перерахунку пенсії.

Слід наголосити, що виконання вимог закону, в тому числі, щодо проведення підвищення та перерахунку пенсій є обов`язком відповідача.

Таким чином, при призначенні позивачу пенсії та здійсненні перерахунку відповідачем безпідставно встановлено особливість «Не підлягають МП, признач. за ріш. суду в тверд. розм.», що призвело до порушення права позивачки на належний розрахунок пенсії та подальшого підвищення її розміру відповідно до приписів статті 42 Закону №1058-ІV.

З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивача без застосування до пенсійних виплат особливості - «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 16.02.2023 по довічно; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ» та з дотриманням вимог ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 16.02.2023.

При цьому, суд вважає, що вимоги про скасування протоколу/ розпорядження від 25.10.2023 № 162 задоволенню не підлягають, оскільки в частині поновлення нарахування пенсії вони прийняті правомірно, а в частині визначення розміру пенсії неправомірно.

За таких умов, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача буде досягнуто не скасуванням зазначеного рішення, а шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії з 16.02.2023.

Не підлягають задоволенню також вимоги позивача про перерахунок пенсії з 13.02.2023, оскільки відповідачем на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/7803/23, яким зобов`язано відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за віком починаючи з 16.02.2023, призначено пенсію саме з 16.02.2023.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію із встановленням підвищення до пенсії у розмірі 25% за пізніший вихід на пенсію, суд зазначає наступне.

У відповідності до частин 1-3 статті 29 Закону №1058-IV особі, яка набула право на пенсію за віком відповідно до цього Закону, але після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, виявила бажання працювати і одержувати пенсію з більш пізнього віку, пенсія за віком призначається з урахуванням страхового стажу на день звернення за призначенням пенсії з підвищенням розміру пенсії за віком, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, на такий відсоток:

на 0,5% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк до 60 місяців;

на 0,75% - за кожний повний місяць страхового стажу, починаючи з місяця, наступного за місяцем досягнення пенсійного віку у разі відстрочення виходу на пенсію на строк понад 60 місяців.

При цьому підвищення розміру пенсії за неповний місяць страхового стажу не здійснюється.

Жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку, за умови, що до цього їм не призначалася будь-яка пенсія.

Таким чином, позивач має право на підвищення розміру пенсії у розмірі 25% за більш пізній вихід на пенсію.

Щодо вимоги позивача про нарахування компенсації втрати доходу за затримку виплати пенсії, суд зазначає наступне.

Статтею 55 Закону №262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але своєчасно не отримав з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більш як за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми недоотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

З аналізу вищевикладеного випливає, що обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

Враховуючи зазначені вище норми та обставини цієї справи, суд доходить висновку, що оскільки не проведення виплати пенсії позивачу відбулося з вини держави в особі її компетентних органів, то перерахунок виплати пенсії має проводитися з нарахуванням компенсації втрати частини доходів відповідно до статті 55 Закону № 2262-ХІІ.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 100000 грн моральної шкоди, як негайного виконання рішення, одним платежем, суд зазначає наступне.

Питання відшкодування моральної шкоди врегульовано статтею 23 Цивільного кодексу України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно правої позиції висловленої Верховним Судом у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 761/13137/16-ц, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

При цьому, у справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема, довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом у постановах від 26 листопада 2020 року у справі № 826/18130/16, від 01.06.20211 у справі № 280/1043/20

У позовній заяві позивач зазначає, що заподіяння йому моральної шкоди пов`язане з порушеннями протягом 11 років конституційного права на пенсійне забезпечення.

Однак, такі доводи не можуть слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Отже, оскільки позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння позивачу сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.

Щодо вимоги допустити до негайного виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог шляхом стягнення усієї суми боргу за пенсіями, починаючи з 13.02.2023 до дня фактичної виплати, суд враховує наступне.

Відповідно до положень ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про: 1) присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць; 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби; 4) припинення повноважень посадової особи у разі порушення нею вимог щодо несумісності; 5) уточнення списку виборців; 6) усунення перешкод та заборону втручання у здійснення свободи мирних зібрань; 7) включення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції, виключення фізичних осіб, юридичних осіб та організацій з такого переліку та надання доступу до активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням.

Негайно також виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283, пунктами 1 і 2 частини першої статті 289 цього Кодексу.

Отже, рішення суду про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії та її виплату з урахуванням виплачених сум в контексті норм ст.371 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягає негайному виконанню, оскільки в даному випадку судом не присуджена конкретна сума пенсії, яка підлягає стягненню з державного бюджету, а лише зобов`язано відповідача здійснити її перерахунок та виплату з урахуванням виплачених сум.

Відтак, з урахуванням наведеного, у задоволенні вимоги позивача про звернення рішення до негайного виконання слід відмовити.

Щодо вимог позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, чинним законодавством встановлено право суду, в порядку встановлення судового контролю, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати до суду звіт про виконання рішення суду.

Станом на час розгляду справи у суду відсутні підстави вважати, що відповідач ухилитиметься від виконання рішення суду без поважних причин, тому підстави для застосування судового контролю відсутні.

Щодо вимоги позивача про винесення окремої ухвали суду про невідповідність директивного листа Пенсійного фонду України від 17.02.2015 № 4626/02-40 нормам Конституції України, Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне державне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV, Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб", Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 року №1282-XII, "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, в частині обов`язковості виконання судових рішень, дотримання встановленого порядку проведення перерахунку та індексації раніше призначених пенсій, та притягнення до відповідальності посадових осіб Пенсійного фонду України та Головного управління ПФУ в Запорізькій області, рішення, дії чи бездіяльність яких визнані протиправними, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій. Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується. Окрема ухвала Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Таким чином, окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.

Окрема ухвала суду - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність винесення окремої ухвали зумовлена завданнями адміністративного судочинства, захистом прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення.

Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.

Причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, можуть полягати у неналежному виконанні посадовими особами обов`язків, перевищенні влади чи зловживанні нею, порушенні строків розгляду звернень, невжитті заходів реагування на заяви громадян тощо.

При цьому, суд зауважує, що постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05.11.2020 року у справі №855/87/20.

Отже, постановлення окремої ухвали є диспозитивним правом суду. Окрема ухвала може постановлятись лише при наявності очевидно протиправних дій відповідних осіб, лише у разі, якщо під час судового розгляду судом встановлено склад правопорушення.

Підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено певне порушення закону. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для постановлення окремої ухвали немає.

Як вже було зазначено вище, підставою для постановлення окремої ухвали судом згідно ч.1 статті 249 КАС України є виявлення порушення закону саме під час розгляду даної справи.

Суд зазначає, що під час розгляду справи, судом не давалась оцінка правомірності прийняття та використання директивного листа Пенсійного фонду України від 17.02.2015 р № 4626/02-40, що унеможливлює встановлення судом порушення при прийнятті та застосуванні цього листа.

З огляду на вказане, підстави для постановлення окремої ухвали відсутні, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання позивача слід відмовити.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору ухвалою суду від 06.05.2024 і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10,13, 14, 72-77, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр.Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057, ) задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 16.02.2023 відповідно до положень частини 2 статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснення в протоколі призначення пенсії від 25.10.2023 № 162 в графі «Особливості» напису «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 з 16.02.2023 перерахунок та виплату пенсії, без застосування до її пенсійних виплат напису у графі Особливості «Не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм; ПРИЗНАЧЕННЯ ЗА РІШЕННЯМ СУДУ», враховуючи автоматичні масові перерахунки пенсії відповідно до статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням поданих документів про стаж та довідок про заробітну плату за період з 1981 по 2002 роки, як непрацюючому пенсіонеру, не менше мінімальної пенсії у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із встановленням підвищення розміру пенсії у розмірі 25% за більш пізніший вихід на пенсію, з виплатою компенсації втрати доходу у зв`язку з порушення строків виплати пенсії, з врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

У стягненні моральної шкоди -відмовити.

Відмовити у зверненні до негайного виконання рішення відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України.

У задоволенні клопотання про встановлення судового контролю -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 05.06.2024.

Суддя О.В. Конишева