Справа № 160/8030/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/8030/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Юдіної Наталії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/8030/22 (головуючий суддя І-ї інстанції - Боженко Н.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 08.06.2022 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 10.05.2022 року №455к про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача - старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №554 від 12.05.2022 року про звільнення її зі служби в поліції;

- поновити її на службі в поліції на посаді старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 12 травня 2022 року;

- стягнути за рахунок державних асигнувань відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 травня 2022 року по день фактичного розрахунку;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі (службі) та виплати заробітної плати за один місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що спірні накази є протиправними. Зазначає, що такі накази постановленні без врахування аналізу підстав відсутності позивача на службі, а звільнення є непропорційним заходом. Позивач посилається на те, що в її діях був відсутній склад дисциплінарного проступку, оскільки до початку збройної агресії рф проти України вона перебувала у відпустці з виїздом до Арабської Республіки Єгипет згідно до наказу від 11.01.2022 року № 3в о/с, про що було відомо її керівництву, однак, після початку збройної агресії рф вона фізично не змогла прибути на територію України та стати до служби через те, що авіапростір був закритим, мала змогу прибути до України лише 17.05.2022 року, що, на думку позивача, є поважною причиною підтвердження її відсутності на робочому місці. Щодо порушення відповідачем процедури притягнення її до дисциплінарної відповідальності, то позивач посилається на те, що вона не була ознайомлена із вказаними спірними наказами, отримала їх лише 13.06.2022 року через поштове відправлення, всупереч вимогам чинного законодавства особисто з наказом про звільнення не була ознайомлена, трудову книжку також не отримала; оспорювані накази не містять достатніх доказів вчинення нею дисциплінарного проступку (зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю)); матеріали службового розслідування не містять наказу про створення дисциплінарної комісії в порушення вимог п.2 розділу І Положення №893.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2022 року визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Дніпропетровській області від 10.05.2022 року № 455к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейських управління превентивної діяльності ГУНП» в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ ГУ НП в Дніпропетровській області від 12.05.2022 року №554 о/с «По особовому складу» в частині звільнення старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 зі служби в поліції; поновлено позивача на посаді старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності ГУ НП в Дніпропетровській області з 13 травня 2022 року; стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 13.05.2022 року по 30.08.2022 року у розмірі 48501,20 грн. з вирахуванням обов`язкових зборів та платежів.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 17.11.2022 року у справі №160/8030/22 скасовано. Справу №160/8030/22 направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції - Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та повертаючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій, застосовуючи до спірних правовідносин положення норм трудового законодавства, дійшли висновку щодо неправомірного звільнення позивача зі служби в поліції, оскільки позивачем підтверджено поважність причин неможливості виходу на службу у період з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року. В даному випадку суди помилково застосовують до спірних правовідносин положення статті 40 Кодексу законів про працю України, якими врегульовано питання розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, оскільки спірні правовідносини врегульовано нормами спеціального законодавства - Законом України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарним статутом, та саме за положеннями цих нормативно-правових актів на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення. Тобто в даному випадку суди помилково ототожнюють поняття «прогулу» та «відсутність на службі без поважних причин». Відповідачем в обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних наказів надано докази на підтвердження факту відсутності позивача на службі. Водночас, зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що суди попередніх інстанцій, вирішуючи спір, не надали оцінку таким аргументам відповідача. Проте, встановлення цих обставин має значення для правильного вирішення справи.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки доводам позивача стосовно відсутності в її діях складу дисциплінарного проступку, а також зазначено, що застосування такого виду дисциплінарної відповідальності як звільнення зі служби в поліції, як крайнього заходу відповідальності, є неспівмірним до виявленого порушення, обставин та поведінки позивача, тому є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не відповідає приписам статті 13 Дисциплінарного статуту.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 з 07.11.2015 року проходила службу в органах поліції у званні капітана поліції, зокрема, на посаді старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

У період з 14.02.2022 року по 28.02.2022 року позивач знаходилася у щорічній оплачуваній відпустці за 2022 рік на 15 діб з виїздом до Арабської Республіки Єгипет згідно до наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 11.01.2022 року № 3в о/с.

24 лютого 2022 року після початку збройної агресії рф проти України позивача через месенджери «Вотсап» та «Телеграм» було повідомлено про необхідність повернення до України та прибуття на службу у зв`язку із введенням воєнного стану. Проте, позивач повідомила, що наразі не має можливості повернутися до України через закриття авіапростору із Україною та відсутність квитків на літаки до держав Європи.

Наказом відповідача від 11.04.2022 року №572 призначено службове розслідування, в тому числі щодо позивача.

Наказом відповідача від 13.04.2022 року №581 на час проведення службового розслідування відсторонено позивача від виконання службових обов`язків за займаною посадою з 01.04.2022 року.

Згідно фіскального чеку від 13.04.2022 року вищевказаний наказ направлено позивачу на її поштову адресу.

Наказом відповідача від 04.05.2022 року №647 скасовано наказ від 11.04.2022 року №572.

Наказом відповідача від 05.05.2022 року №649 у зв`язку з надходженням рапорту начальника управління превентивної діяльності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо невиходу на службу без поважних причин старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції цього ж управління капітана поліції ОСОБА_1 з 01.03.2022 року призначено службове розслідування за фактами, викладеними у рапорті (а.с.61-62 т.1).

За результатами службового розслідування затверджено висновок від 10.05.2022 року, пунктом 3 якого запропоновано: за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пунктів 1, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII (зі змінами), Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату ГУ НП та інших структурних відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.09.2016 року №2786, що виразилося у відсутності на службі без поважних причин з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року в умовах воєнного стану, тобто вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та, як наслідок, підривають довіру до нього як носія влади та до поліції в цілому, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.63-71 т.1).

Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 10.05.2022 року №445к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (зі змінами), Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату Головного управління Національної поліції та інших структурних відокремлених підрозділів, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.09.2016 року №2786, що виразилося у відсутності на службі без поважних причин з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року в умовах воєнного стану, тобто вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та, як наслідок, підривають довіру до нього як носія влади та до поліції в цілому, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.17-19 т.1) .

Наказом від 12.05.2022 року №554о/с «По особовому складу» згідно із Законом України «Про Національну поліцію» звільнено за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) та з урахуванням Закону України «Про правовий режим воєнного стану» капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності, з 12.05.2022 року (а.с.37 т.1).

Не погодившись із наказами про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції, позивач оскаржила такі накази до суду

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не були виконані вимоги п.1 та п.2 частини 1 статті 18 Закону №580-V, що виразилось у порушенні Присяги працівника поліції шляхом недотримання відповідного зобов`язання, допущення порушення п.1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, який має дублюючий характер щодо порушення Присяги працівника поліції, оскільки суть присяги сама по собі передбачає зобов`язання її дотримуватись, а також допущення порушень вимог п.8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту та Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, оскільки за замовчуванням вказані норми передбачають виконання службових обов`язків, чого позивач не здійснила.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із частиною 1 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.2 ст.19 Закону України «Про Національну поліцію»).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15 березня 2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Відповідно до положень статті 1 та 2 Дисципланірного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до пунктів 1, частини 3 статті 1 Дисципланірного Статуту Національної поліції службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

При призначенні на посаду поліцейського ОСОБА_1 склала Присягу поліцейського на вірність Українському народові, згідно якої позивачем зазначено, що вона, усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягнула вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Вказана обставина позивачем не заперечується.

Відповідно до частин 1-4 статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Отже, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.

При цьому, службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.

Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Згідно із частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Частиною 3 статті 13 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.

Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.

Водночас, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони

При цьому, пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено самостійну підставу для звільнення зі служби в поліції: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан.

Пунктом 2 Указу постановлено Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості (частина друга статті 24 Закону №580).

Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану визначено у розділі V Дисциплінарного статуту.

Відповідно до частини першої статті 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно частин 1-4 статті 27 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

За наявної можливості надсилання виклику поштовим зв`язком здійснюється рекомендованим листом на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт.

Від поліцейського, стосовно якого є підтверджені дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

За змістом частин першої, другої статті 28 Дисциплінарного статуту у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.

За приписами статті 30 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського, якого притягнуто до дисциплінарної відповідальності, без поважних причин на службі копія наказу про застосування до нього дисциплінарного стягнення надсилається поштовим зв`язком (у разі можливості) на адресу місця проживання, зазначену в його особовій справі, або з використанням електронної комунікації за контактними даними, які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Поліцейський вважається таким, що ознайомлений з наказом про застосування дисциплінарного стягнення, після спливу чотирьох календарних днів з дня його відправлення поштовим зв`язком або після спливу двох календарних днів - у разі відправлення з використанням електронної комунікації.

Доведення до поліцейського, який відсутній на службі без поважних причин, наказу про виконання застосованого до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення з посади або звільнення зі служби в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Суд наголошує, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, вбачається, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Дискредитація звання рядового і начальницького складу національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Проходження служби в поліції, зважаючи на її специфіку та підвищену увагу суспільства, вимагає від особи надзвичайної дисциплінованості та відповідальності за свої дії та вчинки. Поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Службова дисципліна полягає у дотриманні (виконанні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими актами передбачені. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного поліцейського, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників. Обов`язок дотримуватися етичних, правових і службово-дисциплінарних норм поведінки, загальнолюдських цінностей, які спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству, є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від посади, звання та його місцеперебування. Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Вказані правові висновки викладені Верховним Судом в постановах від 22.11.2023 року у справі №480/2696/22, від 16.11.2023 року у справі №600/1876/22-а, від 31.08.2023 року у справі №260/749/20, від 07.07.2022 у справі № 460/5545/20.

З матеріалів справи вбачається, що допущенні позивачем порушення, визначенні в наказі відповідача від 10.05.2022 року №445 к, виразились у її відсутності на службі без поважних причин з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року в умовах воєнного стану.

Враховуючи викладене, відповідач визначив як такі, що несумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та, як наслідок, підривають довіру до нього як до носія влади та до поліції в цілому. При цьому відповідачем визначено, що цими діями порушено наступні нормативні положення:

1) п.1 ч.1 ст.18 Закону №580 (поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського);

2) п.2 ч.1 ст.18 Закону №580 (професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва);

3) Присягу працівника поліції (вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки);

4) п.1 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту (бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України);

5) п.8 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту (знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку);

6) Внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату ГУНП та інших його структурних, відокремлених підрозділів.

Таким чином, судом здійснюється перевірка порушень позивачем вказаних відповідних положень шляхом вчинення відповідного діяння - відсутності на службі без поважних причин з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року в умовах воєнного стану.

Згідно тексту позову та апеляційної скарги позивач визнає факт відсутності на службі у вказаний вище період в умовах воєнного стану. Проте, позивач заперечує, що була відсутня без поважних причин.

Відтак, суд надає правову оцінку вказаним позивачем поважним причинам відсутності на службі в умовах воєнного стану.

Згідно тексту позову, позивач після початку збройної агресії рф проти України фізично не мала змоги прибути на територію України та стати до служби, оскільки авіа-простір був закритим та вона перебувала зі своїм малолітнім сином в Арабській Республіці Єгипет. В уточненому позові ОСОБА_1 додатково вказала, що в період з 01.03.2022 року по 17.05.2022 року вона намагалася прибути на територію України, однак через закритий авіа-простір та погане сполучення змогла прибути лише 17.05.2022 року.

Суд визнає загальновідомими обставини збройної агресії рф проти України 24.02.2022 року, а також зумовлене цим на певний час закриття авіа-простору.

Сторонами не заперечувався факт відкритості на в`їзд для громадян залізничного та автомобільного сполучення до України на західному кордоні з 24.02.2022 року, що також є загальновідомою обставиною.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що закриття авіа-простору для своєчасного повернення в Україну дійсно міг перешкодити поверненню позивачу згідно запланованого графіку, зумовити потребу в прокладанні та використанні іншого маршруту. Водночас, в цій справі період повернення в Україну з Арабської Республіки Єгипет склав з 01.03.2022 року по 17.05.2022 року, тобто два з половиною місяці. Така значна тривалість переміщення є необґрунтованою позивачем жодним чином та жодним доказом.

Більш того, згідно закордонного паспорту позивача 13.03.2022 року вона шляхом авіасполучення прибула у м.Таллін (Естонія) (а.с.30 т.1).

Тобто, подальше переміщення до України могло бути здійснено без участі авіа-транспорту. Однак, цей шлях позивач подолала лише за два місяці, при цьому підстав такого тривалого переміщення між країнами позивачем не зазначено, доказів на підтвердження поважності не прибуття на службу у період, в тому числі з 14.03.2022 року по 10.05.2022 року позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Наказом відповідача від 05.05.2022 року №649 у зв`язку з надходженням рапорту начальника управління превентивної діяльності ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 щодо невиходу на службу без поважних причин старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції цього ж управління капітана поліції ОСОБА_1 з 01.03.2022 року призначено службове розслідування за фактами, викладеними у рапорті (а.с.61-62 т.1).

За результатами службового розслідування затверджено висновок від 10.05.2022 року, пунктом 3 якого запропоновано: за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, пунктів 1, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII (зі змінами), Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату ГУ НП та інших структурних відокремлених підрозділів, затвердженого наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 30.09.2016 року №2786, що виразилося у відсутності на службі без поважних причин з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року в умовах воєнного стану, тобто вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та, як наслідок, підривають довіру до нього як носія влади та до поліції в цілому, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.63-71 т.1).

Судом не встановлено порушення відповідачем порядку та процедури проведення службового розслідування.

Колегія суддів вважає, що встановлені у висновку службового розслідування дії позивача дискредитують звання рядового і начальницького складу національної поліції, за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Апеляційний суд вважає, що вчинений дисциплінарний проступок є суттєвим, оскільки він полягає не лише у не інформуванні безпосереднього керівництва про своє місце перебування та відсутності на службі без поважних причин з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року в умовах воєнного стану, а й в самоусуненні від виконання службових обов`язків, невиході на службу, неможливості використання позивача на службі в умовах воєнного стану, коли існує велика потреба у правоохоронних органах.

Суд вкотре зазначає, що призначення Національної поліції, її завдання, Присяга працівника поліції вказують на те, що поліцейські служать українському народу шляхом виконання правоохоронної функції, яка має державотворче значення, якість реалізації цієї функції характеризує якість та спрямованість України як держави.

Відповідно, відсутність без поважних працівника органу з таким функціональним призначенням, який при цьому дав присягу (офіційне урочисте зобов`язання), має як прямий (шляхом певного зниження можливості та якості реалізації цієї функції), так і опосередкований (шляхом формування відповідного враження, створення уявлення про можливу/допустиму поведінку працівників такого органу і т.п.) вплив на реалізацію правоохоронної функції в державі.

Особливого значення реалізація правоохоронної функції набула в умовах воєнного стану, запровадженого в зв`язку з небувалою збройною агресією проти України, яка з перших годин характеризувалася тотальним завданням непоправної шкоди українській державі та її народу. В таких умовах реалізація правоохоронної функції визначала долю України та її народу. Відповідно, ці обставини є виключними та такими, що не мають релевантних аналогів.

Діяльність поліцейського має відповідати не тільки положенням Конституції і чинного законодавства, а й моральним принципам і нормам. При цьому етичний кодекс, яким поліцейські повинні керуватися, не просто спирається на загальноприйняту мораль, а й конкретизує її вимоги відповідно до специфіки службової діяльності, неординарних обов`язків і повноважень, що покладаються на них. Поведінка поліцейського має відповідати очікуванню громадськості та забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.07.2020 у справі №804/8515/17.

Судом першої інстанції правильно зазначено, що у даній справі не є спірними причини відсутності позивача на службі, оскільки вона визначила їх конкретно та самостійно перебування на момент завершення відпустки за кордоном, припинення авіа-сполучення відповідної держави та України внаслідок запровадження воєнного стану, відповідач не заперечував того, що ці обставини існували, спростовував лише їх характеристику як поважних. В свою чергу саме поважність причин сторонами характеризувалася різним чином.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані позивачем обставини не мають характер поважних стосовно наслідків поведінки позивача, які вона обґрунтовувала такими причинами. При цьому, відсутність такої пропорційності є очевидною, оскільки йдеться про відсутність позивача на службі з вказаних підстав протягом майже двох з половиною місяців.

Так, позивачем жодним чином не пояснено та не надано жодних доказів щодо існування об`єктивної перешкоди прибути в Україну раніше вказаної дати. Як вже зазначав суд, причини, на які посилалася позивач, дійсно можуть зумовити розумну затримку для повернення з-за кордону, однак строк в два з половиною місяця не є та не може бути розумною затримкою в конкретних обставинах цієї справи.

Обов`язок перебувати на службі в службовий час є загальним, в умовах воєнного стану він набуває критично важливого значення.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Аналогічна правова позиція викладена й у постановах Верховного Суду від 05.05.2019 року у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 року у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 року у справі №819/736/18, від 26.01.2021 року №2140/1342/18.

Підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стало вчинення останньою дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та вчинення дій, які дискредитують звання працівника поліції та принижують авторитет органів Національної поліції України.

Судом підтверджено під час розгляду справи вчинення позивачем дій, що дискредитують працівника поліції.

Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 10.05.2022 року №445к за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пункту 1, 2 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII (зі змінами), Внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників управлінь, відділів, секторів апарату Головного управління Національної поліції та інших структурних відокремлених підрозділів, затвердженого наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 30.09.2016 року №2786, що виразилося у відсутності на службі без поважних причин з 01.03.2022 року по 10.05.2022 року в умовах воєнного стану, тобто вчиненні дій, які не сумісні з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського, та, як наслідок, підривають довіру до нього як носія влади та до поліції в цілому, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.17-19 т.1) .

Наказом від 12.05.2022 року №554о/с «По особовому складу» згідно із Законом України «Про Національну поліцію» звільнено за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) та з урахуванням Закону України «Про правовий режим воєнного стану» капітана поліції ОСОБА_1 , старшого інспектора відділу дільничних офіцерів поліції управління превентивної діяльності, з 12.05.2022 року (а.с.37 т.1).

Вказані накази видані уповноваженою особою у передбаченому законом порядку, при цьому, обраний вид дисциплінарної відповідальності відповідає тяжкості та обставинам проступку, відношенню позивача до нього.

З урахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що висновок службового розслідування та оскаржувані накази від 10.05.2022 року №445к, від 12.05.2022 року №554о/с є такими, що прийняті та сформовані у межах, спосіб та порядок, що визначені чинним законодавством, у зв`язку з чим підстави для скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби відсутні.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки дана справа розглянута судом апеляційної інстанції у відповідності до вимог частини 1 статті 310 КАС України за правилами спрощеного провадження та не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 КАС України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Юдіної Наталії Миколаївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/8030/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року в адміністративній справі №160/8030/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко