Справа № 400/2343/24
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 р. № 400/2343/24
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. в порядку письмового провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , острів АДРЕСА_2

провизнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн,

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), у якій позивач просить суд:

1.Визнати противними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 наступного грошового забезпечення:

- додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 20.03.2023 по 10.04.2023; з 24.04.2023 по 01.09.2023 у розмірі по 100 000,00 грн. пропорційно із розрахунку на місяць;

- одноразової грошової допомоги, передбаченої Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, у зв`язку із звільненням зі служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби;

- додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, у зв?язку з отриманим пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, та визнанням військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців та зарахуванням у розпорядження відповідного командира з 01.11.2023 по 22.12.2023 у розмірі по 20 100 грн. пропорційно із розрахунку на місяць;

- грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. №704, за період з 16.05.2022 по 22.12.2023.

2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022є168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 20.03.2023 по 10.04.2023; 3 24.04.2023 по 01.09.2023.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, передбачену Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, у зв`язку із звільненням зі служби за станом здоров`я в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 № 168, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та визнанням військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців та зарахуванням у розпорядження відповідного командира у розмірі 20 100,00 грн. (двадцять тисяч сто гривень 00 копійок) пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 01.11.2023 по 22.12.2023.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», з урахуванням раніше виплачених сум за період часу з 16.05.2022 по 31.12.2022.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», з урахуванням раніше виплачених сум за період часу з 01.01.2023 по 22.12.2023.

7. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000,00 грн. (п?ятдесят тисяч гривень 00 копійок).

8. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (десять тисяч гривень 00 колійок).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був мобілізований до лав Збройних Сил України у зв`язку повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України. З 16.05.2022 року позивач проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . Також, позивач на даний час являється особою з інвалідністю І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни. Позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України через що наявні підстави для отримання додаткової винагороди, передбаченої Постанови № 168. Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.12.2023 №356 позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «Б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку матроса військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , колишнього стрільця - санітара 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. У відзиві на позов зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. На підтвердження протиправної бездіяльності з боку командування військової частини, позивач не надав суду належних та допустимих доказів

Ухвалою суду від 15.03.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 27.04.2022 був мобілізований до лав Збройних Сил України у зв`язку повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України.

З 16.05.2022 позивач проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується військовим квитком позивача серії НОМЕР_2 від 21.03.2022.

Позивач на даний час являється особою з інвалідністю І групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується відповідним посвідченням Управління соціальної політики Бучанської міської ради серії НОМЕР_3 від 01.09.2023.

В період із 19.05.2022 по 30.07.2022, 31.07.2022 по 21.08.2022, з 31.10.2022 по 10.11.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв?язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі н.п. Степове Пологівського р-ну Запорізької обл., н.п. Піски Ясинуватського р-ну Донецької обл., н.п. Водяне Покровського р-ну Донецької обл., згідно довідки військової частини НОМЕР_4 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 12.08.2023 №732/1352.

Відповідно до Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.12.2023 Nє356 відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивача звільнено з військової служби у відставку за підпунктом «Б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку матроса військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , колишнього стрільця - санітара 1 відділення морської піхоти 3 взводу морської піхоти 2 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 .

Проте, звільненню з військової служби у відставку за станом здоров`я передували наступні обставини.

Щодо додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні.

10.11.2022 внаслідок артилерійського обстрілу поблизу н.п. Водяне позивач отримав вогневі осколкові поранення лівого бедра, після чого йому було надано першу медичну допомогу та евакуйовано до шпиталя м. Селідове Покровського р-ну Донецької області.

Первинний діагноз: МВТ. Вогнепальна осколкова рана н/3 лівого стегна, лівої гомілки, траматичний неврит м/гомілкового нерва.

Хронологія переміщення між лікувальними закладами:

10.11.2022 первинну медичну допомогу було надано у в/ч НОМЕР_5 , що підтверджується первинною медичною карткою (форма 100) від 10.11.2022.

11.11.2022 був евакуйований до 66 ВМГ, де була надана медична допомога та евакуйований до КНП Кам?янської міської ради «МЛШМД», що підтверджується випискою 66 ВМГ від 11.11.2022.

???З 11.11.2022 по 21.11.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми (травматологічні ліжка) КНП КМР «МЛІД» м. Кам?янське Дніпропетровської обл., що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №7491 від 21.11.2022.

???3 22.11.2022 по 20.12.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №25774/2022 від 20.12.2022.

???3 21.12.2022 по 19.01.2023 позивач перебував у відпустці за станом здоров`я на 30 календарних днів на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб відповідно до довідки (постанови) військово-лікарської комісії КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 20.12.2022 №166/2.

Відповідно до довідки (постанови) військово-лікарської комісії КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» від 20.12.2022 Nє166/2 військово-медичної комісією було проведено медичний огляд позивача.

Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв?язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Стан після уламкового поранення м?яких тканин лівого стегна (10.11.2022). Рвана рана нижньої третини задньої поверхні лівого стегна. Пошкодження лівого малогомілкового нерва із глибоким парезом лівої стопи з тимчасовим порушення функції лівої нижньої кінцівки. Стан після операції: (22.11.2022) - первинна хірургічна обробка рани лівого стегна. За характером ушкоджень поранення відноситься до категорії тяжких. Поранення, ТАК, пов?язане з проходженням військової служби. Довідка про обставини поранення відсутня.

Відповідно до свідоцтва про хворобу гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» №4213 від 03.03.2023 за розпорядженням ТВО командира військової частини НОМЕР_1 від 20.01.2023 №732/208 гарнізонна військово-лікарська комісія провела огляд позивача і постановила, що поранення, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби, оскільки на той час у позивача була відсутня на руках довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб позивача визнано непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців.

В послідуючому з 20.03.2023 по 10.04.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова НАМН України», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1261/23 від 10.04.2023.

???3 24.04.2023 по 09.06.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні неврології військової частини НОМЕР_6 , що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №1319 «У».

???Позивач лише після проходження ВЛК у березні 2023 року отримав довідку військової частини НОМЕР_1 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 06.03.2023 №732/190, відповідно до якої зазначено, що матрос ОСОБА_1 10.11.2022 отримав МВТ. Вогнепальну осколкову рану н/3 лівого стегна, лівої гомілки, травматичний неврит, м/гомілкового нерва. Поранення, ТАК, Пов`язане З ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Тому, після отримання довідки про обставини травми Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України на своєму засіданні з визначення причинного зв?язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв (протокол від 05.06.2023 Nє1484) визнала поранення матроса ОСОБА_3 ,1985 року народження: Наслідки MBT (10.11.2022): вогнепального осколкового сліпого поранення м`яких тканин лівого стегна, лікованого етапними хірургічними обробками з видаленням стороннього тіла, у вигляді зміцнілого післяопераційного рубця шкіри лівого стегна, посттравматичної нейропатії лівого малогомілкового нерву з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки (параліч розгиначів лівої ступні), нейрогенної комбінованої контрактури лівого гомілково-ступневого суглобу при помірному порушенні функції. Травма тяжка, що підтверджується довідкою про обставини травми, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 від 06.03.2023 №732/190, військово-обліковою та медичною документацією - ПОРАНЕННЯ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ. Постанову про причинний зв`язок поранень та травми за свідоцтвом про хворобу гарнізонної ВЛК НВМКЦ «ГВКГ» від 03.03.2023 Nє4213 - відмінити.

3 09.06.2023 по 07.07.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у ДЗ «Центр психічного здоров`я та реабілітації ветеранів «Лісова поляна», що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №1671 від 07.07.2023.

3 07.07.2023 по 17.07.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Київський міський клінічний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №1431 від 17.07.2023.

????3 17.07.2023 по 04.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у реабілітаційному підрозділі КНП «Київський міський клінічний госпіталь ветеранів війни», що підтверджується перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого №1431 від 04.08.2023.

????3 04.08.2023 по 01.09.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні після гострої та довготривалої реабілітації КНП КОР «Київський обласний центр реабілітаційної медицини», що підтверджується виписним епікризом з історії хвороби №3183 від 01.09.2023.

????Відповідно до свідоцтва про хворобу гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» №19810 від 20.10.2023 позивача на підставі статті 76-а графи II Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби виключенням з військового обліку.

Таким чином, з 10.11.2022 по 19.01.2023, з 20.03.2023 по 10.04.2023, з 24.04.2023 по 01.09.2023 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманою 10.11.2022 мінно-вибуховою травмою з важким перебігом наслідками, що відноситься до важких травм, а також знаходився у відпустці за станом здоров`я у зв`язку з отриманою важкою мінно-вибуховою травмою під час захисту Батьківщини.

Позивач має право на нарахування та виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. на місяць, як такий, що отримав поранення 10.11.2022, пов`язане із захистом Батьківщини, за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 10.11.2022 року, та за весь період перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК. Але позивачу не було виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн. за весь час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Позивач звертався до відповідача із відповідними рапортами про перерахунок та виплату йому грошового забезпечення додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн. за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, з 20.03.2023 по 10.04.2023, з 24.04.2023 по 09.06.2023 (рапорт від 14.06.2023) з 09.06.2023 по 01.09.2023 (рапорт від 25.09.2023).

На що відповідачем було надано відповідь листом від 06.02.2024 вих.№732/496 про те, що відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні). Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних (закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства. Крім того, відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20 100 грн. Тоді, як згадана додаткова винагорода у розмірі 20 100 грн. була виплачена за період з 01.06.2023 по 30.10.2023.

Проте, з такою позицією військової частини сторона позивача не погоджується, оскільки позивач має право на нарахування і виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. на місяць, як такий, що отримав поранення 10.11.2022, пов`язане із захистом Батьківщини, за всі періоди перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), оскільки лікування пов`язане саме з отриманим поранням 10.11.2022, та за весь період перебування у відпустці для лікування після цього ж тяжкого поранення за висновком (постановою) ВЛК, що прямо передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 Nє168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» і будь-яким строком така виплата не обмежена.

Відповідач зазначає, що законодавством не передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва) пов`язаного із захистом Батьківщини, а тому вимоги позивача в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України та діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 (на момент виникнення спірних відносин, у редакції від 21.01.2023) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз наведених норм Постанови №168 свідчить про наявність лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: 1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; 2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 № 912/в/29, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Водночас підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини (аналогічна норма міститься у частині одинадцятій Розділу XXXIV наказу Міністерства оброни України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 № 260).

Судом встановлено, що позивач отримав травму під час безпосередньої участі у бойових діях, що підтверджується довідкою ВЛК №166/2 від 20.12.2022 року. Довідкою про обставини травми від 06.03.2023 року №7321190 видана на підставі наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.12.2022 року №422.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, суд зауважує, що для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, постанова № 168 не містить такої обов`язкової умови як безперервне перебування особи на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.

Як встановлено судом згідно з матеріалами справи, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом Батьківщини позивач отримав поранення.

Як свідчать матеріали справи, та не заперечується відповідачем, нарахування основних та додаткових видів грошового забезпечення позивач у спірний період (20.03.2023-10.04.2023; 24.04.2023-01.09.2023) додаткову винагороду у збільшеному розмірі в сумі 100000 пропорційно за місяць не отримував.

Суд наголошує на тому, що, в контексті спірних правовідносин, постанова №168 передбачає дві підстави для проведення нарахування і виплати додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1 такої Постанови, у розмірі 100000,00 грн., а саме:

1) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;

2) які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Як вже встановлено судом, позивач у період з 20.03.2023-10.04.2023 та з 24.04.2023-01.09.2023 рр. перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджено наявними в матеріалах справи медичними довідками.

А отже, позивач має право на отримання додаткової винагороди у збільшеному розмірі із розрахунку 100000 грн. на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні з 20.03.2023-10.04.2023 та з 24.04.2023-01.09.2023 рр., а тому бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеної до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування стаціонарному лікуванні з 20.03.2023-10.04.2023 та з 24.04.2023-01.09.2023 рр.. є протиправною.

Таким чином, з огляду на вищевикладене позивач має право на нарахування і виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000 грн. в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період з 20.03.2023 по 10.04.2023, 3 24.04.2023 по 01.09.2023 включно.

Щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги передбачену Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деяким іншим особам, затвердженим Наказом МОУ від 07.06.2018 №260, у зв`язку зі звільненням зі за станом здоров`я у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Матеріалами справи встановлено, що позивач, у період з 27.04.2022 року по 22.12.2023 рік проходив службу в ЗСУ.

Відповідно до витягу з наказу №356 від 22.12.2023 року БУЛА передбачена виплата одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Відповідно до витягу із наказу №32 від 01.02.2024 року, яким було внесено зміни до раніше виданих наказів командира ВЧ НОМЕР_1 серед яких підпункт 1.1 п. 1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.12.2023 року №356 був викладений в іншій редакції та, серед іншого, передбачена виплата Позивачеві одноразової грошової винагороди відповідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року №460 Про затвердження порядку та умов виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби в розмірі 76 відсотків грошового забезпечення. З моменту мобілізації пройшло повних 19 місяців.

Фактично пункт який передбачав виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50 %, було виключено. Тому наразі відсутні підстави для задоволення вимог позивача у цій частині.

Суд роз`яснює позивачу його право на оскарження відповідного наказу, як індивідуального акту.

Щодо додаткової винагороди у розмірі 20 100 грн. з 01.11.2023-22.12.2023 рр.

Відповідно до абз.7 п.1-1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцям, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, визнані військово-лікарською комісією обмежено придатними до військової служби або непридатними до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців та зараховані у розпорядження відповідних командирів, протягом двох місяців з дня зарахування у розпорядження (без врахування часу перебування у відпустці та на лікуванні) виплачується грошове забезпечення (без урахування додаткової винагороди) за останньою займаною посадою у повному обсязі. Після перебування у розпорядженні понад два місяці і до закінчення перебування у розпорядженні таким військовослужбовцям щомісяця виплачується оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткова винагорода у розмірі 20100 гривень.

Як вбачається з копії постанови гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» №4213 від 03.03.2023 року Позивача на підставі статті 81 графи ІІ Розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців, тобто, перебуваючи у розпорядженні командиру підрозділу, Позивач з 01.06.2023 року набув право на виплату йому щомісячно до закінчення перебування у розпорядженні 20 100 грн. додаткової грошової винагороди, яку він і отримував в подальшому до 01.11.2023 року.

Постановою гарнізонної військово-лікарської комісії НВМКЦ «ГВКГ» №19810 від 20.10.2023 року Позивача на підставі статті 76-а графи ІІ Розкладу хвороб було визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Суд зазначає, що оскільки позивач знаходився в розпорядженні командування до 22.12.2023 року, та не був виключений з із списків особової частини та не знятий з усіх видів забезпечення, тому наявні підстави для виплати додаткової винагороди яка передбачена абз.7 п.1-1 Постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Щодо грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року. (01.01.2022, 01.01.2023 рр.)

Постановою №704 встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 2 цього нормативного документу установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 цієї постанови Уряду (в первинній редакції на дату прийняття) встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

21.02.2018 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №103, пунктом 6 якої внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, пункт 4 Постанови №704 було викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Тобто, на момент набрання чинності Постановою №704 (01.03.2018) пункт 4 було викладено в редакції змін, викладених згідно із пунктом 6 Постанови № 103, а саме: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».

Отже, станом на 01.03.2018 пункт 4 Постанови № 704 визначав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

В подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по справі №826/6453/18 за наслідками апеляційного перегляду справи було скасовано рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 в частині відмови в задоволенні позову до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови і прийнято в цій частині нову постанову, якою позов до Кабінету Міністрів України, треті особи: Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України, про визнання протиправним та скасування пункту постанови - задоволено. Визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.10.2019 залишено без змін.

Водночас, суд зазначає, що Закон України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон №2017-III) визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, згідно із положеннями статті 1 якого державні соціальні стандарти - це встановлені законами, іншими нормативно-правовими актами соціальні норми і нормативи або їх комплекс, на базі яких визначаються рівні основних державних соціальних гарантій.

У свою чергу базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сферах доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров`я та освіти (стаття 6 Закону № 2017-III).

Прожитковий мінімум щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Водночас згідно із частиною другою статті 92 Конституції України виключно законами України встановлюються, Державний бюджет України і бюджетна система України (пункт 1) та порядок встановлення державних стандартів (пункт 3).

Суд наголошує, що законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов, порядку та розміру перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб.

Так, під «умовами» слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України необхідних обставин, які роблять можливим здійснення перерахунку пенсії.

Під «порядком» розуміється, що Кабінет Міністрів України має право на встановлення певної послідовності, черговості, способу виконання, методики здійснення перерахунку пенсій у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців.

Величина грошового забезпечення як виплати, що є визначальною при перерахунку пенсії, встановлюється Кабінетом Міністрів України в межах повноважень щодо визначення розміру перерахунку пенсій.

Відтак, зазначення у пункті 4 Постанови № 704 в формулі обрахунку розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням базового державного соціального стандарту (прожиткового мінімуму для працездатних осіб) як розрахункової величини для їх визначення, не суперечить делегованим Уряду повноваженням щодо визначення розміру грошового забезпечення для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом № 2262-ХІІ.

Одночасно з цим, суд наголошує на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

Суд зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 №2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було встановлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

Натомість Закон України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (далі - Закон №294-IX), як і Закон України від 02.12.2021 року №1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік» (та ЗУ «Про Державний бюджет на 2023 р.» далі - Закон №1928-IX) таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, 2020 - 2023 рр., не містять.

Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно із Постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили.

Отже, з 29.01.2020 року дня набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року в справі № 826/6453/18 підлягає застосуванню пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 в редакції, яка діяла до змін, які в судовому порядку визнані протиправними та скасовані, тобто в редакції згідно з якою розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Поруч з цим, відповідно до примітки 1 додатку № 1 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, яка не зазнавала жодних змін, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

Прожиткові мінімуми за 2020-2023 рр. є більшими за аналогічні, встановлені відповідними законами на минулі роки (зокрема станом на 01.01.2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був установлений в розмірі 1762 грн.).

Таким чином, саме з 29.01.2020 року грошове забезпечення військовослужбовців, яким воно нараховувалося та виплачувалося на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, підлягало перерахунку в сторону збільшення.

Виходячи з наведеного грошове забезпечення військовослужбовців має розраховуватись і виплачуватись із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб , встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року.

Тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення моральної шкоди.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 500000 грн. моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Пунктом 2 даної статті визначено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.2001 року та від 27.02.2009 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Стверджуючи про те, що відповідачем завдано моральну шкоду, позивач не обґрунтував, в чому саме полягає ця шкода, не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з діями відповідача, не визначено, якими доказами це підтверджується.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Приймаючи до уваги наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст. 134 КАС України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч.3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст. 134 КАС України).

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги у розмірі 10000,00 грн (відповідно до позовної заяви та відповіді на відзив) до матеріалів справи надано ордер, договір про надання правової допомоги від 31.01.2024 року, акт наданих послуг від 04.03.2024 року, квитанцію №3 від 04.03.2024 року

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін.

При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який, як уже зазначалося вище, включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Крім того, врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.

Зокрема, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2019 року у справі № 826/15063/18.

Також суд зазначає, що поданий адміністративний позов містить невеликий обсяг та долучених додатків. За характером спірних правовідносин, предметом доказування та складом учасників вказана адміністративна справа є справою незначної складності.

Враховуючи незначну складність категорії справи, суд вважає, що вказані позивачем витрати на правову допомогу не відповідають критерію реальності адвокатських витрат.

Суд також зазначає, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи №200/14113/18-а ухвалив постанову від 26.06.2019 року, в якій сформував правову позицію, згідно з якою, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Вказаний висновок Верховного Суду у відповідності до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення такого питання.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок відповідачів, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Відтак, з огляду на незначну складність справи та обсяг наданих послуг суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 5000,00 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Військової частини НОМЕР_1 (острів АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000,00 грн задовольнити частково.

2. Визнати противними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022є168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у період з 20.03.2023 по 10.04.2023; з 24.04.2023 по 01.09.2023 у розмірі по 100 000,00 грн. пропорційно із розрахунку на місяць.

3. Визнати противними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022є 168, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та визнанням військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців та зарахуванням у розпорядження відповідного командира з 01.11.2023 по 22.12.2023 у розмірі по 20 100 грн. пропорційно із розрахунку на місяць.

4. Визнати противними дії військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом на 1 січня відповідного календарного року, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. Nє704, за період з 16.05.2022 по 22.12.2023 рр.

5. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022є168, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я та у відпустці для лікування після тяжкого поранення у розмірі по 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період часу з 20.03.2023 по 10.04.2023; 3 24.04.2023 по 01.09.2023.

6. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022є 168, у зв`язку з отриманим пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, та визнанням військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з переоглядом через 6 місяців та зарахуванням у розпорядження відповідного командира у розмірі 20 100,00 грн. (двадцять тисяч сто гривень 00 копійок) пропорційно в розрахунку на місяць з урахуванням попередньо виплачених сум додаткової винагороди за період з 01.11.2023 по 22.12.2023рр.

7. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) грошового забезпечення військовослужбовця із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» за період служби з 16.05.2022 по 31.12.2022 рр. з урахуванням раніше проведених виплат.

8. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) грошового забезпечення військовослужбовця із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 згідно ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» за період служби з 01.01.2023 по 22.12.2023. з урахуванням раніше виплачених сум.

9. ???Стягнути з військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок).

10. В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар