Справа № 157/588/24
Суддя: Антонюк О. В.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 157/588/24
Провадження №2-а/157/28/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кисляка Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 1 квітня 2024 року звернувся у суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1221637 від 11 січня 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування вимог зазначає, що 27 березня 2024 року на його адресу надійшов лист, у якому містилася постанова про відкриття виконавчого провадження ВН № 74515434 від 21.03.2024, винесена на підставі невідомої йому на той час постанови ЕНА № 1221637, виданої Берегівським РВП ГУНП в Закарпатській області 11.01.2024. На наступний день до Камінь-Каширського ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ним подано клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та проханням про надання копії виконавчого документа. Того ж дня, 28 березня 2024 року він отримав копію постанови ЕНА № 1221637 від 11.01.2024. Згідно з цією постановою його визнано винуватим у порушенні п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху та накладено стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України у вигляді штрафу в розмірі 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень. Постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, при розгляді справи поліцейським порушено цілий ряд його прав, а дії останнього при винесенні постанови є неприпустимими та незаконними. Дійсно 11 січня 2024 року його було зупинено працівниками поліції у місті Берегове. Інспектор поліції, підійшовши до автомобіля, наказав надати посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію і страховий поліс. Він виконав вимогу поліцейського та передав останньому документи, які працівник поліції, отримавши, розпочав вносити його персональні дані у невідомий йому пристрій. На його запитання, що останній вчиняє, правоохоронець повідомив, що виносить постанову про невідповідність номерних знаків автомобіля незрозумілому стандарту. На його неодноразові запитання, якому саме стандарту та стандарту якої країни не відповідали номерні знаки транспортного засобу, інспектор поліції не повідомив, оскільки не знав, а лише припустив. В оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу його вини. Відповідно до чинного законодавства України суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх дій чи бездіяльності, а позивач зобов`язаний заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень. Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, ст. 62 Конституції України, рішенням ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України», обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом. Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між особою висновків або подібних неспростовних презумцій щодо фактів. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис, згідно з вимогами КАС України, не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Саме по собі візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Будь-якого відеозапису, який працівник поліції зобов`язаний проводити безперервно під час перебування на службі, до постанови не долучено. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. У зв`язку із відсутністю належних доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, правомірність прийняття оскаржуваного рішення відповідачем недоведена. Жоден рапорт працівника поліції, так і його пояснення, як зацікавленої особи, не можуть слугувати доказом винуватості особи у вчиненні правопорушення. Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до процесуального законодавства покладено на відповідача як суб`єкта владних повноважень. Всупереч ст. 279 КпАП України поліцейським не було розпочато за встановленим законом порядком розгляд справи про адміністративне правопорушення, а саме особа, яка нібито провела розгляд справи, не представилась, не роз`яснила йому його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КпАП України, а також не навела жодного доказу його вини. Жодного протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки він був не згідний із інкримінованим йому правопорушенням, інспектор всупереч закону не складав, що є неприпустимим. Будь-які сумніви та протиріччя повинні тлумачитись тільки на користь особи, яку притягують до відповідальності, на що вказує припис прямої дії, передбачений ст. 62 Конституції України.

Ухвалою судді від 5 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та у справі відкрито провадження.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ГУНП в Закарпатській області Чубелка О.Ю. просить у задоволені позову відмовити та в обґрунтування заперечення зазначає, що вчинене правопорушення поліцейським було зафіксовано за допомогою портативних технічних приладів, як це передбачено згідно з наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, зберігання та видачі відеозаписів». Однак, відповідно до п. 1 ч. 3 розділу VIII вище зазначеної Інструкції строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб, та у зв`язку із наявною технічною можливістю, строк збереження відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів є обмеженим. На момент винесення ухвали про відкриття провадження Камінь-Каширським районним судом Волинської області, а саме 19 квітня 2024 року, даний відеодоказ з нагрудної камери поліцейського відсутній, а тому і не може бути приєднаний до судової справи. З урахуванням того, що терміни зберігання відповідних відеодоказів з нагрудної камери поліцейського, пройшли і знищені, інформацію щодо вчинення адміністративного правопорушення ГУНП в Закарпатській області надати не може. Позивач у разі порушення його права мав своєчасно звернутись до суду з позовною заявою. Своєю бездіяльністю позивач сам унеможливив отримання належних доказів для відновлення права, на порушенні якого він наголошує. Проте, у разі відсутності (у зв`язку із закінченням терміну зберігання) у відповідача доказів, які можуть підтвердити правомірність позовних вимог, позивач має самостійно надати докази на обґрунтування позову. Наведене випливає зі змісту частини першої ст. 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Позивач може надати фото номерних знаків власного транспортного засобу марки «Skoda SUPER B», д.н.з. НОМЕР_1 , як доказ з метою встановлення судом чи законно була складена постанова поліцейським ГУНП в Закарпатській області за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України. На транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та закріплюються номерні знаки, які відповідають вимогам стандартів. Законодавчо врегульоване дане питання ДСТУ 4278:2019 «Дорожній транспорт. Знаки номерні транспортних засобів. Загальні вимоги. Правила застосування» та наказом МВС № 166 від 02.03.2021 «Про деякі питання номерних знаків транспортних засобів» затверджено єдині зразки номерних знаків транспортних засобів. Поліцейським було дотримано всіх норм та вжито всіх належних заходів. Рішення поліцейським також було прийнято на місці в межах повноважень. Оскаржувана постанова складена відповідачем відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395. Посилання позивача на порушення ГУНП в Закарпатській області законодавства в даному випадку є безпідставними, необґрунтованими, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_1 зазначає, що представник відповідача Чубелка О., посилаючись на відсутність уявного єдиного доказу його вини, а саме відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який не був збережений у зв`язку зі спливом тривалого строку, не взяла до уваги те, що оскаржувану постанову йому не було вручено у встановлений законом строк. Крім того, під час вчинення поліцейського свавілля щодо намагання притягнути його до адміністративної відповідальності 11.01.2024 він здійснив телефонний дзвінок на лінію 102 та повідомив про вчинення кримінального правопорушення працівниками поліції, передбаченого ст. 365 КПК України, і просив прибуття слідчо-оперативної групи, яка в подальшому не прибула. Відомості у ЄРДР правоохоронцями не були внесені та досудове розслідування, всупереч чинному законодавству України, не проводилось, але неодмінно повинно було би бути проведеним хоча б службове розслідування, у матеріалах якого повинен міститися вказаний відеодоказ. На місці вчинення надуманого правопорушення він неодноразово просив поліцейських скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки не був згідний з пред`явленим йому порушенням, просив надати йому аркуш паперу для дачі пояснень, який також не було надано, у зв`язку з його відсутністю (зі слів поліцейських), а також подав усні клопотання про перенесення розгляду справи для залучення адвоката та про ознайомлення з матеріалами справи. Вказані клопотання також були невмотивовано проігноровано.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав клопотання, із змісту якого вбачається, що він справу просить розглянути у його відсутності.

Представник відповідача ГУНП в Закарпатській області Чубелка О. у судове засідання не з`явилася, як вбачається із змісту відзиву на позовну заяву вона просить справу розглянути у її відсутності.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої інстанцій

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України в разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши докази, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке.

Судом встановлено, що 11 січня 2024 року поліцейським Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області Мельником Михайлом Івановичем було винесено постанову серії ЕНА № 1221637 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України.

Згідно з цією постановою позивач порушив вимоги п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, ОСОБА_2 11 січня 2024 року об 11 год 09 хв по вул. Шевченка, 92 у м. Берегове керував транспортним засобом марки ««SKODA SUPER B», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з невідповідними номерними (так у постанові), який не відповідає державному стандарту, чим порушив вимоги пункту 2.9. «в» Правил дорожнього руху.

Частиною 1 ст. 121-3 КпАП України встановлено адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Пунктом 2.9. «в» Правил дорожнього руху визначено, що водієві забороняється, зокрема, керувати транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 КАС України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність прийнятого ним рішення, наявність події та складу адміністративного правопорушення, надавши суду відповідні докази.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху, складу адміністративного правопорушення та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не довів у встановленому законом порядку, що позивач керував транспортним засобом з номерними знаками, що не відповідають вимогам стандартів, тобто не довів факту вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КпАП України.

Сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/73700340).

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна поряд з іншим, містити: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

Однак, в порушення ч. 2 ст. 283 КпАП України, постанова, що оскаржується позивачем, взагалі не містить відомостей про те чи здійснювався фото або відеозапис на місці події та відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснювався фото або відеозапис.

Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з позовом до суду про оскарження постанови поліцейського звернувся 1 квітня 2024 року, а оскаржувану постанову ним було отримано 28 березня 2024 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження в Камінь-Каширському ВДВС у Камінь-Каширському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Ці обставини відповідачем жодними доказами не спростовано.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано суду доказів на підтвердження вручення позивачу оскаржуваної постанови.

У постанові про накладення адміністративного стягнення, яку оскаржує позивач, відсутні відомості про отримання та ознайомлення із її змістом останнього, відсутні відомості про надіслання цієї постанови позивачу рекомендованим листом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що строк звернення до суду для оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, який обчислюється з дня вручення постанови, позивачем не пропущено.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувану постанову належить скасувати і провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190 грн закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки вимоги позивача задоволені повністю, тому належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь позивача понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 605 грн 60 коп.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 77, 159, 242-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, - задовольнити повністю.

Постанову серії ЕНА № 1221637 від 11 січня 2024 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 121-3 КпАП України у виді штрафу у розмірі 1190 гривень скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Ференца Ракоці, 13, м. Ужгород, ЄДРПОУ - 40108913) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий:О.В. Антонюк