Справа № 640/4094/22
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

м. Київ

справа №640/4094/22

провадження № К/990/3758/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Мацедонської В. Е., Радишевської О. Р.

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Міністерства фінансів України, Державної фіскальної служби України в особі голови комісії з припинення ОСОБА_2 , Головного управління ДФС у м. Києві про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів, провадження у якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року, прийнятої у складі колегії суддів: головуючого - Губської Л. В., суддів: Карпушової О. В., Мєзєнцева Є. І.

І. Обставини справи

1. У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України (далі - ДПС України), Міністерства фінансів України, Державної фіскальної служби України в особі голови комісії з припинення ОСОБА_2 , Головного управління ДФС у м. Києві, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:

1.1. стягнути на користь ОСОБА_1 з ДПС України та з Міністерства фінансів України солідарно одноразову грошову допомогу у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби в розмірі 861055,37 грн;

1.2. зобов`язати нарахувати та стягнути на користь ОСОБА_1 з ДПС України та з Міністерства фінансів України солідарно грошову компенсацію за 10 днів невикористаної чергової відпустки за 2014 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2015 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2016 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2017 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2018 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2019 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2020 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2021 рік;

1.3. стягнути на користь ОСОБА_1 з ДПС України та з Міністерства фінансів України солідарно середній заробіток за весь час затримки невиплати належних сум при звільненні зі служби з 04 січня 2022 по день ухвалення рішення суду по суті, але не менше 25257,24 грн;

1.4. зобов`язати ДПС України та Державну фіскальну службу України (далі - ДФС України) в особі голови комісії з припинення ОСОБА_2 , видати ОСОБА_1 грошовий атестат або довідку про розмір грошового забезпечення і довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, а також оформити всі необхідні документи і подання про призначення ОСОБА_1 пенсії і направити їх органу, що призначає пенсії, за місцем проживання позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві;

1.5. зобов`язати ДПС України та ДФС України в особі голови комісії з припинення ОСОБА_2 поінформувати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо розмірів грошового забезпечення позивача на службі, сплачених сум страхових внесків за період з 01 листопада 2014 року по 03 січня 2022 року.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду у м. Києві від 31 жовтня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

2.1. Стягнуто з Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби у розмірі 861055,37 грн.

2.2. Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за 10 днів невикористаної чергової відпустки за 2014 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2015 рік, а 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2016 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2017 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2018 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2019 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2020 рік, за 45 днів невикористаної чергової відпустки за 2021 рік.

2.3. Стягнуто з Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 за час затримки невиплати належних сум при звільненні зі служби 27683,50 грн.

2.4. Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві видати ОСОБА_1 довідку про розмір грошового забезпечення і довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби, а також оформити грошовий атестат та всі необхідні документи і подання про призначення ОСОБА_1 пенсії і направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

2.5. Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві подати до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві інформацію про розміри грошового забезпечення ОСОБА_1 та сплачені суми страхових внесків за період з 01 листопада 2014 року по 03 січня 2022 року.

2.6. У решті вимог - відмовлено.

2.7. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві на користь ОСОБА_1 4962,20 грн сплаченого судового збору.

3. 27 липня 2023 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи № 640/4094/22 на виконання рішення № 640/4094/22 від 31 жовтня 2022 року.

4. Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві звернулось до суду першої інстанції із заявою про заміну боржника у виконавчих документах в порядку, передбаченого статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

На обґрунтування заяви вказує на неможливість виконання рішення суду, оскільки згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головне управління ДФС у м. Києві () з 05 серпня 2019 року знаходиться в стані припинення. Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 2018 року № 1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України шляхом реорганізації ДФС України. Постановою Кабінету Міністрів України від 19 червня 2019 року № 537 утворено як територіальний орган - Головне управління ДПС у місті Києві (), яке згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 22 жовтня 2020 року знаходиться в стані припинення. Вказує, що Головне управління ДПС у м. Києві листом від 27 грудня 2022 року № 33210/5/26-15-10-04-07 повідомило Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві про можливість стягнення судових витрат з Головного управління ДПС у м. Києві () як відокремленого структурного підрозділу ДПС України.

5. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року заяву Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про заміну боржника у виконавчому документі задоволено.

5.1. Замінено боржника у виконавчих листах по справі №640/4094/22, виданих 27 липня 2023 року щодо стягнення на користь ОСОБА_1 за час затримки невиплати належних сум при звільненні зі служби 27 683,50 грн, 4962, 20 грн сплаченого судового збору, одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 27 повних календарних років служби в розмірі 861055,37 грн з Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві () на його правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

6. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з необхідності забезпечення виконання рішення суду, яке набрало законної сили на та виконання якого видано виконавчий лист у цій справі.

7. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 09 травня 2023 року ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2023 року скасував. У задоволенні заяви Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про заміну боржника у виконавчому документі - відмовив.

8. Суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову дійшов висновку про передчасність заміни сторони у виконавчому документі, оскільки спір не стосувався публічно-владних функцій, що були передані Головному управлінню ДПС у м. Києві, і на момент вирішення судом першої інстанції питання про заміну боржника до Реєстру не був внесений запис про припинення Головного управління ДФС у м. Києві як боржника за вказаним рішенням суду.

ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

9. Позивач, вважаючи вказане судове рішення ухваленим із порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, а ухвалу суду першої інстанції - залишити в силі.

10. У доводах касаційної скарги, серед іншого, стверджує, що 01 січня 2022 року ДФС України та Головним управлінням ДФС у м. Києві припинено виконання функцій органу виконавчої влади, а відтак наявні підстави для заміни боржника у виконавчих документах.

11. Верховний Суд ухвалою від 18 березня 2024 року відкрив касаційне провадження з підстав, передбачених частиною другою, абзацом другим частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

12. Представники Головного управління ДПС у м. Києві та Міністерства фінансів України подали відзиви на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

ІІІ. Нормативно-правове регулювання й оцінка Верховного Суду

13. Положення стосовно процесуального правонаступництва закріпленні у статті 52 КАС України, відповідно до якої у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

14. Згідно з частиною першою статті 379 КАС України, якій кореспондують приписи частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

15. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).

16. За змістом частини першої статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

17. Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" обумовлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

18. Згідно з пунктами 5 та 6 Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 жовтня 2011 року № 1074 (надалі - Порядок № 1074), орган виконавчої влади припиняється шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Права та обов`язки органів виконавчої влади переходять: у разі злиття органів виконавчої влади до органу виконавчої влади, утвореного внаслідок такого злиття; у разі приєднання одного або кількох органів виконавчої влади до іншого органу виконавчої влади - до органу виконавчої влади, до якого приєднано один або кілька органів виконавчої влади; у разі поділу органу виконавчої влади - до органів виконавчої влади, утворених внаслідок такого поділу; у разі перетворення органу виконавчої влади - до утвореного органу виконавчої влади; у разі ліквідації органу виконавчої влади і передачі його завдань та функцій іншим органам виконавчої влади - до органів виконавчої влади, визначених відповідним актом Кабінету Міністрів України.

19. За приписами пункту 8 Порядку № 1074 внаслідок реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) органів виконавчої влади припиняється той орган виконавчої влади, майнові права та обов`язки якого переходять його правонаступникам.

20. 18 грудня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 1200 «Про утворення Державної податкової служби та Державної митної служби України» якою, відповідно, утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України, реорганізувавши Державну фіскальну службу шляхом поділу.

21. За змістом пункту 2 вказаної Постанови № 1200 Державна податкова служба та Державна митна служба є правонаступниками майна, прав та обов`язків реорганізованої Державної фіскальної служби у відповідних сферах діяльності.

Державна фіскальна служба продовжує здійснювати повноваження та виконувати функції у сфері реалізації державної податкової політики, державної політики у сфері державної митної справи, державної політики з адміністрування єдиного внеску, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску до завершення здійснення заходів з утворення Державної податкової служби, Державної митної служби та центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Підрозділи податкової міліції у складі Державної фіскальної служби продовжують здійснювати повноваження та виконувати функції з реалізації державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску, здійснюючи оперативно-розшукову, кримінальну процесуальну та охоронну функції до завершення здійснення заходів з утворення центрального органу виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, що віднесені до його підслідності відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

22. Розпорядженням № 682-р Кабінет Міністрів України погодився з пропозицією Міністерства фінансів України щодо можливості забезпечення здійснення Державною податковою службою України покладених на неї постановою Кабінету Міністрів України від 6 березня 2019 року № 227 «Про затвердження положень про Державну податкову службу України та Державну митну службу України» функцій і повноважень Державної фіскальної служби України, що припиняється, з реалізації державної податкової політики, державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

23. За змістом статті 81 Цивільного кодексу України юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією України та законом.

24. Юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників (частина перша статті 104 Цивільного кодексу України).

25. Аналіз наведених правових норм свідчить, що правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні. Правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

26. Заміна сторони виконавчого провадження відбувається у разі вибуття однієї зі сторін та полягає у вступі на її місце її правонаступника. У цьому випадку визначальною умовою є саме факт правонаступництва, тобто передача прав та обов`язків (адміністративної компетенції) однієї особи іншій.

27. Підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме: ліквідація органу чи посади; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення; звільнення з посади чи інше припинення повноважень посадової особи.

31. Як встановлено судами та підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Головне управління ДПС у м. Києві () з 22.10.2020 перебуває в стані припинення, так само як і ГУ ДФС у м.Києві ().

32. Водночас Верховний Суд зауважує, що запис про припинення Головного управління ДФС у м. Києві у єдиному державному реєстрі на момент вирішення судами попередніх інстанцій питання про заміну боржника був відсутній. У такому випадку заміна Головного управління ДФС у м. Києві як боржника за вказаним рішенням може мати місце виключно у випадку фактичного її вибуття унаслідок припинення.

33. Аналогічна за своєю суттю правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 300/7605/21, від 31 січня 2023 року у справі № 380/4967/22, від 01 березня 2023 року № 120/14457/21-а.

36. Зважаючи на викладене, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка з дотриманням норм процесуального права.

37. Доводи ж касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій.

38. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

ІV. Судові витрати

39. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

по с т а н о в и в:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2023 року у справі № 640/4094/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді В. Е. Мацедонська

О. Р. Радишевська