Справа № 620/12855/23
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Тихоненко О.М.
суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Справа № 620/12855/23

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від ??13 грудня 2023 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними дій та

зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію до посадового окладу по 22 квітня 2023 року, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків по 22 квітня 2023 року, надбавку за вислугу років, додаткову винагороду за виконання бойових завдань, грошову компенсацію за неотримане речове майно, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію до посадового окладу по 22 квітня 2023 року, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків по 22 квітня 2023 року, надбавку за вислугу років, додаткову винагороду за виконання бойових завдань, грошову компенсацію за неотримане речове майно, грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2023 по день фактичного розрахунку.

2. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від ??13 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову було відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції прийшов висновку, що Позивачу було нараховано та виплачено щомісячну премію до посадового окладу по 22 квітня 2023 року, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків по 22 квітня 2023 року, надбавку за вислугу років, додаткову винагороду за виконання бойових завдань по 22 квітня 2023 року, як наслідок відсутні правові підстави для задоволення позову у вказаній частині позовних вимог.

Щодо позовних вимог про виплату грошової компенсації за неотримане речове майно суд зазначив, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки Позивач відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» був призваний на військову службу під час мобілізації. А відповідно до пункту 29 розділу V Інструкції №232 у разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються.

Щодо виплати Позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, суд зазначив, що для виплати вказаної допомоги має передувати звернення Позивача до командування військової частини НОМЕР_1 із заявою (рапортом) про її виплату. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення Позивача з відповідним рапортом (заявою) до відповідача, а тому ця позовна вимог задоволенню не підлягає.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що не підлягає задоволенню позовна вимоги в частині нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, оскільки виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань здійснюється виключно за рапортом військовослужбовців та за наявності підстав визначених в наказі Міністерства оборони України від 31.01.2022 року №30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік".

Щодо позовних вимог про стягнення з Відповідача на користь Позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.04.2023 по день фактичного розрахунку, то останні задоволенню не підлягають, скільки судом не встановлено факту несвоєчасного розрахунку з Позивачем при звільненні.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що Відповідач у суді першої інстанції не довів, що спірні виплати були здійснені, а не лише нараховані.

ОСОБА_1 вважає, що суд першої інстанції невірно тлумачить чинне законодавство України, вважаючи, що за відсутності рапорту військовослужбовця, він втрачає право на отримання відповідних виплат, а також надав до суду апеляційної інстанції відеозапис, який підтверджує відмову керівників прийняти його рапорт про виплату допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань.

Окремо, Апелянт у своїй скарзі зазначив висновок суду першої інстанції про те, що при звільненні у нього не виникло право на отримання грошової компенсації за речове майно, яке не отримане ним під час проходження служби, однак не зазначив у чому полягає його помилковість.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповного з?ясування судом обставин, що мають значення для справи ; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024 та 08.02.2024 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому він просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду- без змін.

6. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року та 21 травня 2024 року у Військової частини НОМЕР_1 були витребувані додаткові письмові пояснення та відповідні докази.

7. На виконання вказаної ухвали, від Відповідача надійшли відповідні докази та пояснення у справі.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану» ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.04.2023 № 56-РС Позивача звільнено з військової служби у запас.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 22.04.2023 № 114 Позивача виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У вказаному наказі зазначено: виплатити позивачу щомісячну премію до посадового окладу по 22.04.2023; виплатити надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% по 22.04.2023. Вказано, що грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік не отримував, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік не отримував.

З довідки про розміри грошового забезпечення (витяг з карток особових рахунків) за 2022-2023 роки по військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 10.10.2023 № 5831, останньому було нараховано та зараховано на карткові рахунки посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків, премію, додаткову винагороду за виконання бойових завдань.

10. Позивач, вважаючи порушеним своє право, звернулася до суду з цим позовом.

11. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (далі - Порядок №178), Інструкцією про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.05.2016 за №768/28898 (далі - Інструкція №232), Порядком та умовами виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначаються наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 року, зареєстрованого в міністерстві юстиції України 26.06.2018 року за № 745/32197, яким затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260/2018).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктом 2 Постанови №704 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з пп. 3 п. 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право, серед іншого, надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Щодо грошової компенсації за неотримане речове майно

Відповідно до п.3-4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі, зокрема, звільнення з військової служби.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Відповідно до абз. 6-7 п. 29 розділу V Інструкції №232, у разі звільнення військовослужбовців з військової служби у запас або відставку в особливий період, у їх власність дозволяється залишати видані предмети речового майна особистого користування та інвентарне майно, вказані у відповідних примітках до Норм забезпечення. Інше інвентарне майно здається на речовий склад військової частини.

У разі звільнення військовослужбовців з військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, за призовом осіб офіцерського складу предмети речового майна особистого користування, які не були отримані за період проходження служби, не видаються.

Щодо грошової допомоги на оздоровлення

Відповідно до п.1 розділу XXIII Порядку № 260/2018, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно з п. 2 розділу XXIII Порядку № 260/2018, грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

Щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань

Відповідно до п.1 розділу XXIV Порядку № 260/2018, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Пунктом 9 розділу XXIV Порядку № 260/2018 передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Згідно з п. 7 розділу XXIV Порядку № 260/2018 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.

Відповідно до п. 6 наказу Міністерства оборони України від 31.01.2022 року №30 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022 рік" матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям, які отримують грошове забезпечення, в розмірі одного окладу за їх військовими званнями.

Виплату матеріальної допомоги військовослужбовцям для вирішення соціально-побутових питань у розмірі місячного грошового забезпечення здійснювати виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (сумарно більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів, які пов`язані з захистом Батьківщини;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтерновані в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Аналогічне положення передбачено у окремому дорученні Міністра оборони України № 2683 від 1 лютого 2023 року.

Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні

Законом № 2011-XII правові відносини щодо виплати середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки розрахунку при звільненні не врегульовані, внаслідок чого до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ст.ст. 116 - 117 Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум, роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Висновки суду апеляційної інстанції.

12. Щодо виплати надбавки за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків, надбавки за вислугу років, додаткової винагороди за виконання бойових завдань

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в контексті доводів Апелянта про те, що Відповідач у суді першої інстанції не довів, що спірні виплати були здійснені, а не лише нараховані, колегія суддів зазначає, що згідно довідки про розміри грошового забезпечення (витяг з карток особових рахунків) за 2022-2023 роки по військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 від 10.10.2023 №5831, останньому було нараховано та зараховано на карткові рахунки посадовий оклад, оклад за військове звання, надбавку за вислугу років, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65 відсотків, премію, додаткову винагороду за виконання бойових завдань. Останні виплати, згідно вказаної довідки, зараховані на рахунок Апелянта 10.05.2023.

З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позову у вказаній частині позовних вимог.

13. Щодо грошової компенсації за неотримане речове майно

Так, викладеними вище нормами права передбачено, що військовослужбовцям військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, при звільненні речі, які ними не були отримані з будь-яких причин за період служби, не видаються.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Із зазначеного вбачається, що у Апелянта не виникло право на отримання грошової компенсації за речове майно, яке не отримане ним під час проходження служби.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у Відповідача не виник обов`язку щодо виплати спірної компенсації.

14. Щодо грошової допомоги на оздоровлення

Переглядаючи рішення суду першої інстанції у цій частині, апеляційний суд наголошує, що Порядком №260/2018 чітко визначено, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби, який мав право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримав її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату. Такий наказ є підставою для нарахування грошової допомоги фінансовим органом військової частини.

З наведеного вбачається, що в межах спірних правовідносин, Відповідач, виключивши Апелянта зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення 22.04.2023 на підставі наказу №56-РС, не виплатив йому грошову допомогу для оздоровлення за 2023 рік, хоча повинен був це зробити на виконання вимог пункту 2 розділу ХХІІІ Порядку № 260/2018.

Відтак, є обґрунтованими доводи Апелянта про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо необхідності наявності рапорту, як обов`язкової умови для виплати вказаної допомоги при звільненні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що Відповідачем допущена протиправна бездіяльність стосовно невиплати Позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік при виключенні його зі списків особового складу військової частини.

15. Щодо матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань

Переглядаючи оскаржуване рішення в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 9 розділу XXIV Порядку № 260/2018 навпаки передбачено, що виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника).

Отже, подання військовослужбовцем рапорту є обов`язковою умовою отримання ним матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Однак, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 до Відповідача з таким рапортом.

При цьому, згідно з ч.4 ст. 308 КАС України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Отже, апеляційний суд не бере до уваги відеозаписи, які Апелянт надав суду разом з апеляційною скаргою, оскільки ним не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції разом з позовною заявою.

Окрім того, допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується лише за наявності визначених законодавством підстав, перелік яких зазначався раніше. Втім, Апелянт ані у позовній заяві, ані у апеляційній скарзі не зазначив обставин, з урахуванням яких, він має право на отримання спірної допомоги.

16. Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні

З урахуванням викладених вище норм права, колегія суддів відзначає, що нараховані Апелянту при звільненні (22.04.2023) виплати фактично були виплачені Відповідачем із затримкою у 18 днів, а саме: 10.05.2023.

Разом з тим, стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку можливе лише за наявності вини роботодавця у непроведенні розрахунків саме у день звільнення.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, безспірні виплати були нараховані Апелянту саме в день звільнення, тобто Відповідач вчинив всі залежні від нього дії. Разом з тим, вина Відповідача у затримці з їхньої виплати судом не встановлена, а тому підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відсутні.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо спірних виплат, а саме щодо грошової допомоги на оздоровлення, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалося раніше, роботодавець повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, наказ про звільнення Апелянта з військової служби №114 від 22.04.2023 року не передбачав виплату спірної грошової допомоги на оздоровлення, тому суму такої допомоги відповідно до вимог статті 116 КЗпП України не можна вважати безспірною (не оспорюваною). Сплата такої допомоги на момент розгляду цієї справи ще не відбулася, а її розмір не визначений.

Суд вважає, що вимоги про стягнення з Відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який визначається з урахуванням частки несвоєчасно виплаченої суми у загальному розмірі виплат, належних працівникові при звільненні, є передчасними та задоволенню не підлягають.

Надаючи оцінку всім доводам апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

17. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від ??13 грудня 2023 року - скасуванню частково.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від ??13 грудня 2023 року у частині позовних вимог щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомогу на оздоровлення за 2023 рік - скасувати та ухвали постанову, якою такі позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови виплатити ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу на оздоровлення за 2023 рік.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від ??13 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 04 червня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.В. Карпушова

Є.І.Мєзєнцев