Справа № 260/9222/23
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 260/9222/23 пров. № А/857/5514/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Слободян І.М.

за участю:

позивач не з`явився

представник відповідача -1 Ємчук К.В.

представник відповідача -2 не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі № 260/9222/23 за адміністративним позовом державного реєстратора Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області Лазар Діани Василівни до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу (головуючий суддя Микуляк П.П., м. Ужгород, повне судове рішення складено 09 лютого 2024 року), -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2023 ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернулась в Закарпатський окружний адміністративний суд із позовом до Міністерства юстиції України (далі відповідач-1), Державного підприємства «Національні інформаційні системи» (далі відповідач-2), в якому просила, з урахуванням ухвали суду першої інстанції від 11.02.2023:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 31.08.2023 №3114/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 » в частині блокування доступу державному реєстратору Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці;

- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити доступ державному реєстратору Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що спірним наказом відповідач заблокував позивачу доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач вважала, що Міністерство юстиції України порушило порядок проведення перевірки, а висновки викладені за її результатами не відповідають дійсним обставинам та не створюють підстав для застосування обмежень у доступі до реєстру.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 31.08.2023 №3114/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 », яким тимчасово заблоковано державному реєстратору Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

За висновками суду першої інстанції позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №3114/5 від 31.08.2023 року в частині блокування доступу державному реєстратору Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 (три) місяці. В частині задоволення вимог щодо зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити доступ державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно слід відмовити, оскільки відповідач 2 не здійснював як суб`єкт владних повноважень будь-яких дій, які б порушували охоронювані законом інтересів позивача. Скасування наказу, яким обмежено доступ державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або сплив строку такого обмеження є самостійною підставою для уповноваженого органу поновити такий доступ.

Не погодившись із рішення суду першої інстанції, Міністерство юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального права, просить суд скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В доводах апеляційної скарги відповідач-1 наполягає на тому, що державний реєстратор ОСОБА_1 , як неналежний суб`єкт, не мала права знімати арешт на нерухоме майно на підставі постанови державного виконавця у зв`язку з тим, що таким правом, у разі здійснення виконавчого провадження, наділені лише державні та приватні виконавці. Вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення не врахував приписи Законів України «Про виконавче провадження», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а відтак невірно вирішив спір.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні вимоги скарги підтримує з мотивів, викладених у ній, просить скаргу задовольнити.

Відповідач-2 участь повноважного представника у розгляду справи не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Позивач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, представника Міністерства юстиції України, ознайомившись із доводами апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, суд проходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Апеляційним судом з`ясовано, що на підставі спірного наказу Міністерства юстиції України від 31.08.2023 №3114/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 » тимчасово заблоковано державному реєстратору Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці.

Прийняттю згаданого вище наказу передувало отримання Міністерством юстиції України листів від Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 15.02.2023 №5-1783/106/26-2023 (вх. № 31567-16-23 від 02.03.2023) та від 07.07.2023 № 5-6696/106/26-2023 (вх. № від 17.07.2023). В цих листах зазначено про проведення досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001214 від 10.12.2022 за фактом проведення державної реєстрації припинення арешту, яке відбулось із порушенням вимог законодавства на підставі підроблених документів. У листах проситься про проведення перевірки державного реєстратора ОСОБА_1 щодо дотримання законності при здійсненні реєстраційних дій що стосується вчинення нею дій по частині квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі отриманих відомостей, відповідно до статті 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Порядок 990) прийнято рішення у формі наказу від 11.08.2023 № 1937/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора Тячівської міської ради Закарпатської області ОСОБА_1 ».

Результати перевірки оформлені Актом від 31.08.2023 за №4801/19.1.1./23.

Перевіркою встановлено, що за результатом розгляду заяви про державну реєстрацію обтяження від 19.10.2022 №52787626, поданої фізичною особою ОСОБА_3 , державний реєстратор ОСОБА_1 прийняла рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень від 19.10.2022 №65185003, на підставі якого запис про арешт №6955047 із Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна перенесено до спеціального розділу Державного реєстру прав №48185742, припинено вищезазначений арешт, накладений на 1/4 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для накладення арешту була постанова міського відділу ДВС від 03.04.2008 №13-374. До заяви було додано постанову ВДВС у місті Мукачево Закарпатської області Південно-Західного МУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2022 ВП №13-374.

За висновками перевірки, державний реєстратор ОСОБА_1 порушила вимоги статей 3, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №1127, «оскільки проведено державну реєстрацію неналежним суб`єктом державної реєстрації прав».

Крім того, в акті перевірки зазначається, що ОСОБА_1 вже допускались порушення у сфері державної реєстрації прав, у зв`язку з чим, впродовж останніх дванадцяти місяців, вона притягувалася до передбаченої законодавством відповідальності на підставі наказів Міністерства юстиції України від 21.07.2023 № 2639/5 та від 20.02.2023 № 677/5 про тимчасове блокування їй доступу до Державного реєстру прав строком на 14 (чотирнадцять) днів.

Не погоджуючись із висновками перевірки, а також із застосованими до неї заходами на підставі спірного наказу, ОСОБА_1 подала до суду позов.

Надавши юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів приходить до висновку про помилковість висновків суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон 1952 IV).

Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 (далі Порядок № 990) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 4 Порядку № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється, зокрема шляхом перевірки відомостей, отриманих Міністерством юстиції України під час реалізації повноважень у сфері державної реєстрації.

Апеляційним судом встановлено, що підставою для проведення камеральної перевірки позивача стали звернення Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 15.02.2023 №5-1783/106/26-2023 (вх. № 31567-16-23 від 02.03.2023) та від 07.07.2023 № 5-6696/106/26-2023 (вх. № від 17.07.2023).

Як підтверджується матеріалами справи дії позивача щодо яких відповідач-1 здійснював перевірку, на підставі наказу від 11.08.2023 № 1937/7, стосувались державної реєстрації припинення арешту, накладеного на частину нерухомого майна на підставі постанови міського відділу ДВС від 03.04.2008 №13-374.

Згідно ст. 10 Закону 1952 IV державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний, приватний виконавець - у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Таким чином, на думку апеляційного суду, позивач не мала повноважень щодо вчинення таких реєстраційних дій, оскільки такі, згідно приписів ст. 10 Закону 1952 IV належать до компетенції державного виконавця. Отримання позивачем від заявника постанови ВДВС у місті Мукачево Закарпатської області Південно-Західного МУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про закінчення виконавчого провадження від 06.09.2022 ВП №13-374 не дає підстав для вчинення для описаних у цій справі реєстраційних дій, оскільки компетенція суб`єктів у цих правовідносинах є чітко визначена.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо підставності позовних вимог, та вважає застосований відповідачем захід цілком обґрунтованим та правомірним.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, які не відповідають обставинам справи, , а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду спростовують.

Відповідно до ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

За змістом ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. При задоволенні вимог суб`єкта владних повноважень з іншої сторони стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2024 року у справі № 260/9222/23та прийняти нове, яким відмовити державному реєстратору Тячівської міської ради Тячівського району Закарпатської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний