Справа № 420/3626/24
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3626/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.01.2024 р. №85 «Про відмову у призначенні пенсії»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 02.08.1982 р. по 02.07.1997 р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з дня досягнення пенсійного віку, тобто з 12.11.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ГУ ПФУ в Полтавській області, не зарахувавши до страхового стажу позивача відповідного періоду роботи, лише через допущення помилки в написанні дати народження в трудовій книжці, а саме: замість вірної дати « 12.11.1963» невірну дату « ІНФОРМАЦІЯ_1 » допустилось надмірного формалізму, в результаті чого було порушено гарантоване державою право ОСОБА_1 на отримання пенсії.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 07.02.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (відповідно до ст. 262 КАСУ) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

19.02.2024 року за вхід.№6843/24 надійшов відзив на позов ГУ ПФУ в Одеській області, в якому, зокрема, наголошено на необґрунтованості вимог позивача, оскільки за результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано:

період роботи з 02.08.1982 по 02.07.1997 відповідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1982 та архівної довідки №3114-К-11.1-21 від 20.12.2013, виданої Департаментом архівної справи та діловодства, так як дата народження- 12.12.1963 року не відповідає даті народження в паспорті- 12.11.1963 року;

період роботи з 15.01.1987 по 15.12.1991 відповідно архівної довідки № 2403-К-11.1-21 від 05.10.2023 року, виданої Департаментом архівної справи та діловодства, оскільки не надані первинні документи щодо нарахування заробітної плати.

Враховуючи вищезазначене прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу.

20.02.2024 за вхід.№ЕС/7229/24 надійшов відзив на позов ГУ ПФУ в Полтавській області в якому наголошено, що за наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу страховий стаж, обчислений у відповідності до вимог чинного законодавства, становить 14 років 1 місяць 29 днів, стаж для визначення права становить 15 років 9 місяців 15 днів.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано період роботи:

з 02.08.1982 по 02.07.1997 згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1982 та архівної довідки № 3114-К-11.1-21 від 20.12.2023, виданої Департаментом архівної справи та діловодства, оскільки дата народження - 12.12.1963 не відповідає даті народження в паспорті 12.11.1963;

з 15.01.1987 по 15.12.1991 згідно архівної довідки №2403-К-11.1-21 від 05.10.2023, виданої Департаментом архівної справи та діловодства, оскільки не надані первинні документи щодо нарахування заробітної плати.

На підставі чого, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято вмотивоване рішення №85 від 23.01.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку.

26.02.2024 за вхід.№ЕП/3520/24 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем зазначено, що записи в трудовій книжці відповідають вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містять чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач та відбиток печатки підприємства при звільненні з роботи. Крім того, записи про спірні періоди роботи у трудовій книжці позивача не містить недопустимих (таких, що внесені в супереч Інструкції) перекреслень чи виправлень, які б змінювали суть записів або перекручували б їх зміст, а відтак у пенсійного органу були відсутні підстави для їх неврахування при визначенні періоду страхового стажу Позивача.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

16.01.2024 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Заява про призначення пенсії була передана до розгляду ГУ ПФУ в Полтавській області за екстериторіальним принципом.

Рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 23.01.2024 р. №85 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу ОСОБА_1 не було зараховано наступні періоди:

з 02.08.1982 р. по 02.07.1997 р., згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 03.08.1982 р та архівної довідки №3114-К-11.1-21 від 20.12.2023 р., виданої Департаментом архівної справи та діловодства, оскільки дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в паспорті - 12.11.1963 р.;

з 15.01.1987 р. по 15.12.1991 р. згідно архівної довідки №2403-К-11.1-21 від 05.10.2023 р., виданої Департаментом архівної справи та діловодства, оскільки не надані первинні документи щодо нарахування заробітної плати.

Перший незарахований період з 02.08.1982 р. по 02.07.1997 р. згідно трудової книжки фактично включає в себе другий незарахований період з 15.01.1987 р. по 15.12.1991р.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (12.11.1963 р.), що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 10.12.1997 р.

Під час заповнення трудової книжки НОМЕР_1 уповноваженою особою відділу кадрів Одеського заводу «НЕПТУН» було допущено помилку в відомостях про дату народження та замість вірної дати « ІНФОРМАЦІЯ_4 » зазначено невірну « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Згідно записів у трудовій книжці № НОМЕР_4 та №3 ОСОБА_1 у період з 02.08.1982 р. по 02.07.1997 р. працював на Одеському заводі «НЕПТУН».

З метою підтвердження відповідного періоду роботи ОСОБА_1 звернувся до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради.

05.10.2023 р. Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради надав ОСОБА_1 довідку №2403-К-11.1-21, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно працював на Одесском заводе «НЕПТУН» (мовою оригіналу) та надано інформацію щодо його заробітної плати за період з 01.1987 р. по 12.1991 р. Крім того, зазначено, що документи з кадрових питань (особового складу) Одесского завода «НЕПТУН» (мовою документів) надійшли на зберігання до Департаменту російською мовою.

20.12.2023 р. Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради надав ОСОБА_1 довідку №3114-К-11.1-21, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював на Одеському заводі «Нептун». Крім того, в відповідній довідці детально зазначено відповідні періоди, а саме:

«зачислить: с 02.08.1982 г. монтажником 2 разряда АПС на участок №5 (таб. №09915). Распоряжение №644-к от 29.07.1982 г.»;

«присвоить: с 04.04.1988 г. монтажнику РЭА и приборов участка 5 3 разряд. Приказ №204 от 04.04.1988 г.» (Згідно запису в особовій картці форми П-2);

«уволить с 02.07.1997 г. по собственному желанию по ст. 38 КЗоТ Украины. Приказ №244-к от 02.07.1997 г.» (Згідно запису в особовій картці форми П-2).

Крім того, Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради в відповідному листі повідомив про те, що накази з кадрових питань (особового складу): №204 від 04.04.1998 р. та №244-к від 02.07.1997 р. в Департамент на зберігання не передані; документи з кадрових питань (особового складу) Одесского завода «НЕПТУН» (мовою документів) надійшли на зберігання до Департаменту російською мовою. До відповідної архівної довідки було додано копію особової картки форми П-2 на 2 арк. в 1 примірнику (втім в особовій картці також було допущено помилку в відомостях про дату народження та замість вірної дати « 12.11.1963» зазначено невірну « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

24.01.2024 р. Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради надав ОСОБА_1 довідку №104-К-11.1-21, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , 12.11.(12).1963» (так в картці форми Т-2) года рождения (так в документах) дійсно працював (далі мовою оригіналу документів) на Одесском заводе «Нептун».

Крім того, в відповідній довідці зазначено про те, що дата народження в особовій картці форми Т-2 вказана 12.12.1963 рік та те, що інших працівників на прізвище ОСОБА_2 (мовою документів) за вказаний період немає. Інша інформація, яка зазначена в відповідній архівній довідці №104-К-11.1-21 від 24.01.2024 р. відповідає інформації зазначеній в архівній довідці №3114-К-11.1-21 від 20.12.2023 р.

Відповідні відомості в архівних довідках про періоди роботи ОСОБА_1 (дати та назви наказів), а саме: підстава прийняття на роботу, присвоєння розряду та відомості про звільнення з роботи відповідають записам в трудовій книжці НОМЕР_1 .

З форми РС-право вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1981 р. по 15.07.1982 р. В той же час, в трудовій книжці НОМЕР_1 перед записом №1 про прийняття на роботу на Одеський завод «Нептун» також зазначено інформацію про період навчання, а саме: «с 01.09.81 по 15.07.82 окончил Од. ТУ-10Б, диплом №352857 от 15.07.82. До поступления на з-д «трудового стажа не имеет». Тобто, в формі РС-право та в трудовій книжці відомості про період навчання співпадає.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі по тексту - Закон №1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями частини першої статті 9 Закону № 1058 встановлено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058 визначено умови призначення пенсії за віком, а саме передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема: з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 року не менше 30 років.

Пункт 1 частини першої та частина п`ята статті 45 Закону №1058 передбачають, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійною фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Статтею 44 Закону №1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі по тексту - Порядок №22-1).

Відповідно до пунктів 1.8, 1.9 Порядку №22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ, що підтверджує реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

3) для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам;

4) документи про місце проживання (реєстрації) особи;

5) документи, які засвідчують особливий статус особи;

6) документ уповноваженого органу російської федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.6 розділу І цього Порядку).

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів (пункту 4.3 Порядку №22-1).

Порядок підтвердження стажу роботи регламентований статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі по тексту - Закон №1788).

Статтею 62 Закону №1788 установлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі по тексту - Порядок №637).

Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 (12.11.1963 р.), що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 виданого Приморським РВ УМВС України в Одеській області 10.12.1997 р.

Під час заповнення трудової книжки НОМЕР_1 уповноваженою особою відділу кадрів Одеського заводу «НЕПТУН» було допущено помилку в відомостях про дату народження та замість вірної дати « ІНФОРМАЦІЯ_4 » зазначено невірну « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Водночас, судом також встановлено, що 05.10.2023 р. Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради надав ОСОБА_1 довідку №2403-К-11.1-21, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно працював на Одесском заводе «НЕПТУН» (мовою оригіналу) та надано інформацію щодо його заробітної плати за період з 01.1987 р. по 12.1991 р. Крім того, зазначено, що документи з кадрових питань (особового складу) Одесского завода «НЕПТУН» (мовою документів) надійшли на зберігання до Департаменту російською мовою.

20.12.2023 р. Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради надав ОСОБА_1 довідку №3114-К-11.1-21, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював на Одеському заводі «Нептун». Крім того, в відповідній довідці детально зазначено відповідні періоди, а саме:

«зачислить: с 02.08.1982 г. монтажником 2 разряда АПС на участок №5 (таб. №09915). Распоряжение №644-к от 29.07.1982 г.»;

«присвоить: с 04.04.1988 г. монтажнику РЭА и приборов участка 5 3 разряд. Приказ №204 от 04.04.1988 г.» (Згідно запису в особовій картці форми П-2);

«уволить с 02.07.1997 г. по собственному желанию по ст. 38 КЗоТ Украины. Приказ №244-к от 02.07.1997 г.» (Згідно запису в особовій картці форми П-2).

Крім того, Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради в відповідному листі повідомив про те, що накази з кадрових питань (особового складу): №204 від 04.04.1998 р. та №244-к від 02.07.1997 р. в Департамент на зберігання не передані; документи з кадрових питань (особового складу) Одесского завода «НЕПТУН» (мовою документів) надійшли на зберігання до Департаменту російською мовою. До відповідної архівної довідки було додано копію особової картки форми П-2 на 2 арк. в 1 примірнику (втім в особовій картці також було допущено помилку в відомостях про дату народження та замість вірної дати « 12.11.1963» зазначено невірну « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

24.01.2024 р. Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради надав ОСОБА_1 довідку №104-К-11.1-21, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , 12.11.(12).1963» (так в картці форми Т-2) года рождения (так в документах) дійсно працював (далі мовою оригіналу документів) на Одесском заводе «Нептун».

Крім того, в відповідній довідці зазначено про те, що дата народження в особовій картці форми Т-2 вказана 12.12.1963 рік та те, що інших працівників на прізвище ОСОБА_2 (мовою документів) за вказаний період немає. Інша інформація, яка зазначена в відповідній архівній довідці №104-К-11.1-21 від 24.01.2024 р. відповідає інформації зазначеній в архівній довідці №3114-К-11.1-21 від 20.12.2023 р.

Відповідні відомості в архівних довідках про періоди роботи ОСОБА_1 (дати та назви наказів), а саме: підстава прийняття на роботу, присвоєння розряду та відомості про звільнення з роботи відповідають записам в трудовій книжці НОМЕР_1 .

З форми РС-право вбачається, що до страхового стажу ОСОБА_1 зараховано період навчання з 01.09.1981 р. по 15.07.1982 р. В той же час, в трудовій книжці НОМЕР_1 перед записом №1 про прийняття на роботу на Одеський завод «Нептун» також зазначено інформацію про період навчання, а саме: «с 01.09.81 по 15.07.82 окончил Од. ТУ-10Б, диплом №352857 от 15.07.82. До поступления на з-д «трудового стажа не имеет». Тобто, в формі РС-право та в трудовій книжці відомості про період навчання співпадає.

Суд також зазначає, що період навчання позивача, який вказаний у трудовій книжці НОМЕР_1 , пенсійним органом зараховано до страхового стажу без зауважень.

Як встановлено судом з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, станом на момент виникнення спірних відносин відповідачем не було встановлено відсутності трудової книжки позивача або відповідних записів у ній щодо спірних періодів, наявності неправильних чи неточних записів про періоди роботи, які б унеможливлювали зарахування спірних періодів до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду України за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Закону №1058, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; система персоніфікованого обліку була впроваджена з 01.07.2000 (Постанова Кабінету Міністрів України № 794 від 04.06.1998 року «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування»).

Пунктом 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993, передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до пункту 2.12 зазначеної Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Згідно пункту 2.13 Інструкції зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 4 Постанови Кабінету міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27 квітня 1993 №301 передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Так, підставою для незарахування до загального страхового стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 , зазначено «дата народження у трудовій книжці - 12.12.1963 не відповідає даті народження в паспорті 12.11.19632.

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити страховий стаж позивача.

Таким чином, недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії та позбавляти позивачку конституційного права на соціальний захист та вирішення питання призначення пенсії.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постановах Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (адміністративне провадження № К/9901/2310/18), від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а (адміністративне провадження № К/9901/17572/18).

Суд при розгляді справи вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд звертає увагу на те, що відповідачем не заперечується та не спростовується достовірність записів у трудовій книжці за весь період роботи, відтак їх належить досліджувати на предмет розміру страхового стажу, а отже і питання наявності чи відсутності у позивача достатнього страхового стажу станом на дату звернення його до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії. Інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії матеріали справи не містять.

Наявність сумнівів у відповідача щодо достовірності поданих документів для призначення пенсії може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу, однак не можуть нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу, що відповідає позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №127/9055/17.

Відтак, суд вважає цілком обґрунтованим висновок, що відповідачем безпідставно не враховано при розгляді заяви про призначення пенсії за віком позивача періоди його роботи згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 , чим порушено його право на отримання належного йому пенсійного забезпечення.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (частина п`ята статті 45 Закону №1058).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою від 16.01.2024, тобто протягом законодавчо встановленого строку не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку, наслідком чого є наявність підстав для призначення позивачу пенсії з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто з 16.01.2024.

Водночас, передумовою для призначення позивачу пенсії за віком є наявність таких обов`язкових умов як досягнення пенсійного віку та наявності страхового стажу не менше 30 років.

Судом встановлено, що позивачеві станом на дату звернення виповнилось 60 років.

Підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до рішення ГУ ПФУ в Полтавській області є відсутність страхового стажу 30 років у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу періодів роботи згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 .

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що передумовою для прийняття відповідачем рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком є незарахування ним спірних періодів роботи позивача згідно записів у трудовій книжці до страхового стажу, оскільки судом встановлено наявність підстав для їх зарахування до страхового стажу позивача та враховуючи дискреційні повноваження пенсійного органу щодо здійснення обрахунку страхового стажу з урахуванням таких періодів роботи, з метою відновлення порушеного права позивача суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог зобов`язального характеру шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 16.01.2024 з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, щодо необхідності зарахування до страхового стажу позивача періодів її роботи згідно записів у трудовій книжці.

Водночас позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області призначити позивачу пенсію за віком відповідно з 16.01.2024 не підлягають задоволенню як такі, що заявлені передчасно, оскільки відповідачем станом на дату винесення рішення у цій справі не було розглянуто заяву позивача про призначення йому пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів його роботи згідно записів у трудовій книжці та, відповідно, не здійснено розрахунок страхового стажу з урахуванням цих періодів роботи.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Згідно з ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 1211,20 грн. судових витрат, сплачених згідно квитанції №02-1812607/1/С від 02.02.2024 року.

Керуючись ст.ст.2-9, 139, 242, 246, 250, 251, 255, 262, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити пенсію задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.01.2024 р. №85 «Про відмову у призначенні пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.01.2024 про призначення пенсії за віком із зарахуванням до страхового стажу періодів роботи з 02.08.1982 р. по 02.07.1997 р. на Одеському заводі «НЕПТУН», згідно записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 03.08.1982 р. та з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять гривень) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (адреса: 36014, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, ).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення підписано 05.06.2024 року у зв`язку з перебуванням головуючого судді у щорічній черговій відпустці.

ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 )

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (адреса: 36014, м. Полтава, вул. Гоголя, 34, , електронна пошта: )

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, , електронна пошта: )

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА