Справа № 640/11967/22
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

м. Київ

справа №640/11967/22

адміністративне провадження № К/990/7995/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А.,

суддів Кравчука В.М., Стародуба О.П.,

розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за касаційною скаргою Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Романківа Ігоря Петровича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2022 (суддя - Арсірій Р.О.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 (колегія суддів у складі головуючого судді Коротких А.Ю., суддів Сорочка Є.О., Чаку Є.В.) у справі №640/11967/22 за позовом ОСОБА_1 до Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

I. РУХ СПРАВИ

1. У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. (далі - відповідач, Ліквідаційна комісія ВГСУ), у якому просила:

- визнати протиправними дії Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Любові Володимирівни щодо відмови видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду;

- зобов`язати Вищий господарський суд України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Любові Володимирівни видати ОСОБА_1 довідку, згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає: 354712,50 грн, в тому числі: посадовий оклад з урахуванням коефіцієнта 1,25 становить 197062,50 грн (2481*75*1,25); доплата за вислугу років (80%) - 157650,00 грн; перебування на адміністративній посаді - 0 грн; науковий ступінь - 0 грн; робота, що передбачає доступ до державної таємниці - 0 грн.

2. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023, позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними дії Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. щодо відмови видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зобов`язано Вищий господарський суд України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйової Л.В. видати ОСОБА_1 довідку, згідно якої суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/ перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці складає: 354712,50 грн, в тому числі: посадовий оклад з урахуванням коефіцієнта 1,25 становить 197062,50 грн (2481*75*1,25); доплата за вислугу років (80%) - 157650,00 грн; перебування на адміністративній посаді - 0 грн; науковий ступінь - 0 грн; робота, що передбачає доступ до державної таємниці - 0 грн.

3. Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

4. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 вийшла у відставку з посади судді Вищого господарського суду України 08.09.2016. У зв`язку з виходом у відставку позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

5. Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, розмір якого було визначено на підставі положень пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, відповідно до якого, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

6. Розмір довічного грошового утримання судді у відставці позивачу було визначено на підставі положень Закону №2453-VI, виходячи з посадового окладу судді Вищого господарського суду України в розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з урахуванням доплат за вислугу років.

7. ОСОБА_1 25.01.2022 звернулась до Вищого господарського суду України із заявою про надання довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

8. Листом від 04.02.2022 Голова ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Соловйова Л.В. відмовила ОСОБА_1 у наданні вказаної довідки.

9. Позивач вважає дії Вищого господарського суду України щодо відмови у видачі їй довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання відповідно до Закону № 1402-VIII протиправними, тому звернулась з цим позовом до суду.

10. Наказом Вищого господарського суду України від 29.11.2022 №5 відповідно до пункту 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні» положення Закону №1402-VIII, у зв`язку зі зміною персонального складу ліквідаційної комісії з припинення діяльності Вищого господарського суду України, з 29.11.2022 до виконання обов`язків голови ліквідаційної комісії з припинення діяльності Вищого господарського суду України приступив ОСОБА_2 на підставі сіпального наказу Державної судової адміністрації України та Верховного Суду від 25.11.2022 №431/172 «Про внесення змін до спільного наказу Державної судової адміністрації України і Верховного Суду від 07 червня 2019 року №560/90-ОД.

III. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що позивач має право на відповідні гарантії, встановлені Законом №1402-VIII для судді вищого спеціалізованого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина 4 статті 142 Закону №1402-VIII) відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами (частини 3-5 статті 135 Закону №1402-VIII).

12. Суди дійшли висновку, що відповідач зобов`язаний надати позивачу довідку про суддівську винагороду судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, як судді вищого спеціалізованого суду, на підставі статей 135, 142 Закону №1402-VIII, пункту 16 Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік».

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. Підставами касаційного оскарження судових рішень попередніх інстанцій скаржник визначає положення пункту 3 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відповідно до якого підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

14. Як на підставу касаційного оскарження скаржник покликається на те, що суди вирішили спір без урахування висновків, сформульованих у постановах Верховного Суду від 01.08.2018 у справі №826/13355/17, від 03.06.2020 у справі №826/14879/17, від 14.05.2020 у справі №826/12993/17, від 14.07.2020 у справі №826/13405/17 щодо застосування положень Закону №1402-VIII в частині видачі довідки про розмір суддівської винагороди для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі, визначеному Законом №1402-VIII.

15. Відповідач посилається на неврахування судами положень статті 133 Закону №2453-VІ, якими було встановлено розмір суддівської винагороди на час виходу позивача у відставку.

16. Скаржник доводить безпідставне покликання судів на висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20, оскільки правовідносини у зазначеній справі не є подібними до правовідносин у цій справі.

17. Відповідач у касаційній скарзі посилається на неврахування судами положень пункту 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, якими встановлено, що з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, вищі спеціалізовані суди, в тому числі Вищий господарський суд України, припиняють свою діяльність у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом №2453-VІ. В цій частині положення зазначеного Закону є чинним, оскільки Рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційним положення пункту 7 розділу ХІІ.

18. Скаржник вважає, що ним правомірно після виходу позивача у відставку їй призначено щомісячне довічне грошове утримання на підставі положень статей 133, 141 Закону №2453-VІ, яке обчислено виходячи з посадового окладу працюючого судді Вищого господарського суду України.

19. Відповідач зауважує, що положення щодо гарантій суддів Вищого господарського суду України, в тому числі щодо призначення щомісячного грошового утримання, визначеного спеціальною нормою, пунктом 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, яка в цій частині є чинною, а не нормами пункту 25 цього розділу, які визнано неконституційними Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020, відтак ним правомірно здійснено розрахунок щомісячного довічного грошового утримання судді Вищого господарського суду України у відставці виходячи з посадового окладу діючого судді Вищого господарського суду України відповідно до положень пункту 7 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402-VIII, статей 133, 141 Закону №2453-VІ.

V. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. За правилами частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

21. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статті 341 КАС України, виходить з такого.

22. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

23. На час звільнення позивача у відставку правовідносини щодо виплати суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання регулювалися положеннями Закону № 1402-VIII і Закону № 2453-VI.

24. Пункт 25 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII встановлював, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80% суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90% суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

25. Тобто, на момент звільнення позивача у відставку розмір щомісячного довічного грошового утримання судді залежав від проходження кваліфікаційного оцінювання та відпрацювання на посаді судді щонайменше трьох років з дня прийняття щодо судді відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу. В залежності від наведених обставин правовідносини щодо визначення розміру довічного грошового утримання судді регулювалися Законом № 2453-VI або Законом № 1402-VIII.

26. Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

В пункті 16 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційним Судом України зазначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

27. Таким чином судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесяти п`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

28. У зв`язку із наведеним Конституційний Суд України дійшов висновку, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Конституційний Суд України у Рішенні від 18.02.2020 № 2-р/2020 вказав на те, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці і жоден інший закон не регулює це питання, в тому числі й Закон № 2453-VI.

29. Таким чином, з 19.02.2020 правовідносини щодо виплати щомісячного довічного грошового утримання судді регулюється виключно Законом № 1402-VIII, а застосування різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів суперечить положенням частини першої статті 126 Конституції України.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01.04.2024 №320/5754/23.

30. Верховний Суд зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

31. Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

32. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII).

33. Згідно із частиною першою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду становить 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII, додатково застосовується регіональний коефіцієнт 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб (частина четверта статті 135 Закону № 1402-VIII).

При цьому, Верховний Суд зазначає, що в спірних правовідносинах суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці повинна визначатись з врахуванням розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з огляду на таке.

34. До набрання чинності Законом України від 02.06.2016 № 401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» та Закону № 1402-VIII систему судів загальної юрисдикції складали: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) вищі спеціалізовані суди; 4) Верховний Суд України (частина друга статті 17 Закону № 2453-VI).

Згідно із частиною другою статті 31 Закону № 2453-VI вищими спеціалізованими судами були: Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України.

Разом з тим, для створення більш ефективної моделі системи судоустрою, приведення її у відповідність із конституційними змінами, Верховною Радою України був прийнятий Закон № 1402-VIII, згідно із частиною третьою статті 17 якого систему судоустрою складають: 1) місцеві суди; 2) апеляційні суди; 3) Верховний Суд. Для розгляду окремих категорій справ відповідно до цього Закону в системі судоустрою діють вищі спеціалізовані суди.

При цьому, принципи його побудови (територіальності, спеціалізації та інстанційності) залишились незмінними.

Наведене свідчить, що як Законом № 2453-VI, так і Законом № 1402-VIII в системі судоустрою передбачені вищі спеціалізовані суди, базисом для утворення яких є принцип спеціалізації, сутність якого полягає в утворенні в системі судоустрою підсистем судових органів, уповноважених вирішувати справи певних категорій.

35. При цьому, як було зазначено вище, в силу вимог частини другої статті 31 Закону № 2453-VI ВАСУ був вищим спеціалізованим судом, а відтак, на думку колегії суддів, суддівська винагорода для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці для перерахунку пенсії позивача повинна визначатись з врахуванням базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, визначеного пунктом 2 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII.

36. Після рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. Закон № 1402-VIII встановлює суддівську винагороду для суддів вищих спеціалізованих судів та імперативно закріплює, що суддівська винагорода регулюється лише цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (стаття 135 Закону № 1402-VIII).

За таких обставин, позивач має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді, виходячи з посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду, передбаченого Законом № 1402-VIII, оскільки чинне законодавство не передбачає іншого.

Аналогічні висновки висловлені Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20, постановах від 01.04.2024 у справі №320/5754/23, від 27.11.2023 у справі №640/16655/21, від 01.04.2024 у справі №320/5754/23.

37. З урахуванням наведеного, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку про те, що відмова відповідача видати позивачу довідку має наслідком втручання у право на отримання ним щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі, встановленому чинним законодавством, а саме Законом № 1402-VIII, і таке втручання у право позивача не має жодної підстави в національному законодавстві, що свідчить про порушення принципу правової визначеності, як складової верховенства права.

38. Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 17 Закону № 1402-VIII єдність системи судоустрою забезпечується єдиним статусом суддів. Згідно з частиною другою статті 52 Закону № 1402-VIII судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

39. Підсумовуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки позивач обіймав посаду судді Вищого спеціалізованого суду, звільнився у відставку та має статус судді у відставці, він має право на відповідні гарантії, встановлені Законом № 1402-VIII для судді вищого спеціалізованого суду, зокрема на перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII) відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами (частини третя - п`ята статті 135 Закону № 1402-VIII), а не касаційного суду у складі Верховного Суду.

40. Верховний Суд звертає увагу на те, що законодавець з метою приведення положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у відповідність до рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, а також усунення інституційного дуалізму щодо подальшого функціонування найвищої інстанції судової гілки влади в Україні - Верховного Суду, врегулювання питання продовження суддівської кар`єри для суддів Верховного Суду України та суддів вищих спеціалізованих судів 21.11.2023 прийняв Закон України № 3481-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з рішенням Конституційного Суду України від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 щодо забезпечення безперервності здійснення правосуддя найвищим судом у системі судоустрою України», який набрав чинності 27.12.2023 та яким розділ XII «Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було доповнено, зокрема пунктом 14-4, абзацом другим якого визначено, що судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, яким призначено розмір щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів», мають право на здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у порядку та розмірі, визначених частиною третьою статті 142 цього Закону, виходячи з розміру суддівської винагороди, що обчислюється з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду.

41. Відповідно до частин другої та третьої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, позивач звернувся до суду із позовом, оскільки вважав, що відповідачем, у зв`язку з відмовою видати довідку про належний розмір суддівської винагороди, порушене його право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі, співмірному із суддівською винагородою судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Водночас Верховний Суд вважає за належне захистити порушене право позивача шляхом зобов`язання Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України ОСОБА_2 видати йому довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді, яке виплачується з розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді (частина четверта статті 142 Закону № 1402-VIII), відповідно до базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами.

Саме таких правових висновків дійшов Верховний Суд, зокрема у постановах від 04.07.2023 у справі №640/1064/21, від 27.11.2023 у справі №640/16655/21, від 01.04.2024 у справі №320/5754/23 та колегія суддів не знаходить підстав для відступу від такої правової позиції.

42. Верховний Суд також враховує Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2024 №3-р(ІІ)/2024 у справі № 3-93/2022(217/22) за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремого припису пункту 7 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону України „Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII (про єдиний статус суддів в Україні), в пункті 8.1 якого Конституційний Суд України, ураховуючи приписи частини четвертої статті 133 Закону № 2453-VI, частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII, констатував, що оспорюваний припис Закону № 1402-VIII, установлюючи для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України до припинення діяльності цих судів гарантії, визначені Законом № 2453-VI, фактично встановлює для таких суддів інший (менший) розмір винагороди судді, аніж для суддів судів такої ж системи та такого ж рівня судів, яким винагороду судді обчислюють за Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що окремий припис пункту 7 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402-VIII, яким установлено для суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України до припинення діяльності цих судів гарантії, визначені Законом № 2453-VI, зокрема винагороду судді, не відповідає вимозі юридичної визначеності щодо унормування розміру винагороди судді законом про судоустрій, а отже, суперечить частині першій статті 8, частині другій статті 130 Конституції України.

У пункті 8.3 Рішення Конституційного Суду України від 26.03.2024 №3-р(ІІ)/2024 Конституційний Суд України також звернув увагу, що окремий припис пункту 7 розділу XII „Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 не відповідає частинам першій, другій статті 24, частинам першій, четвертій статті 41 Конституції України.

43. На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування судових рішень з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Частиною першою статті 351 КАС України передбачено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 375 КАС України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Романківа Ігоря Петровича задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.10.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.02.2023 у справі №640/11967/22 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Вищого господарського суду України в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Романківа Ігоря Петровича у видачі ОСОБА_1 довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у розмірі, визначеному Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами.

Зобов`язати Вищий господарський суд України (, вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016) в особі Голови ліквідаційної комісії Вищого господарського суду України Романківа Ігоря Петровича видати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді вищого спеціалізованого суду з відповідними коефіцієнтами та доплатами, визначеними в статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя В.М. Кравчук

Суддя О.П. Стародуб