Справа № 759/2056/24
Суддя: Єросова І. Ю.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2056/24

пр. № 2-а/759/54/24

30 травня 2024 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Єросова І.Ю., розглянувши цивільну справу позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції Львівської області (79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19) про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ

27.01.2024 р. адвокат Бутович С.О., який здійснює представництво інтересів позивача, через систему «Електронний суд» звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом у якому просить скасувати постанову серія ЕНА №1248296 від 15.01 2024 року Мамчака Романа Богдановича поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Львівській області, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. за ч. 1ст.122 КУпАП. В обґрунтування позову вказує на порушення поліцейським вимог статті 280 КУпАП, яка передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне

правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона

адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують

відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів

про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового

колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного

вирішення справи. Вказує, що позивач, 15.01.2024 року о 16-43 годині керуючи транспортним засобом KYRON номерний знак НОМЕР_1 за адресою: Львівська обл., м. Львів, Залізничний р-н, площа Двірцева 1, здійснила зупинку транспортного засобу для висадки пасажира, ОСОБА_3 . Позивач для зупинки заїхала на територію паркувального майданчика який знаходився праворуч по напрямку руху, таким чином вона не могла зупинитися в другому ряду, оскільки вона навіть не стояла в першому ряду. При цьому, як тільки вона висадила пасажира і сіла в автомобіль, до неї підійшов поліцейський з вимогою надати для огляду документи і заявив, що позивач порушила правила зупинки транспортного засобу і начебто зупинилась в другому ряду. При цьому, будь яких доказів порушення ПДР позивачу не надав. При винесенні постанови не брались до уваги пояснення позивача про те, що вона не зупинялась в другому ряду і ніяким чином не заважала руху автомобілів. Поліцейський не взяв до уваги, що не існує жодних доказів події, не досліджувались докази. В постанові не вказувались жодні докази, які би підтверджували вину позивача та факт вчинення правопорушення. Вказане вище свідчить про те, що працівник поліції розглянув справу та притягнув позивача до відповідальності за відсутністю доказів вчинення останнім правопорушення, за відсутності доказів вини позивача, упереджено, оскільки не взяв до уваги пояснення позивача, не дослідив обставини справи в сукупності, а керувався лише припущеннями та неіснуючими даними.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 31.01.2024 р. позовна заява залишена без руху.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

03.04.2024 р. від представника відповідача надійшла відповідь на відзив у якій УПП у Львівської області з позовними вимогами не погоджується. Вказує, що винесення оскаржуваної постанови здійснювалось уповноваженою особою згідно вимог КАС України. Розгляд справи відбувся в присутності особи, що відповідає п.8 Інструкції №1395 від 07.11.2015 р., з дотриманням вимог п. 9, а саме - було оголошено, яка справа розглядається, з посиланням на пункти ПДР України, роз`яснено права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Зазначає, що згідно наказу МВС «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 - строк зберігання відеозаписів з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА становить 30 діб. Виходячи з цього, відеозапис не є збереженим. Управлінню патрульної поліції не були відомі наміри позивача скасовувати Постанову, та про необхідність збереження відеозапису з відеореєстраторів того дня. Аргументи позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих наслідків притягнення до адміністративної відповідальності, але не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно.

04.04.2024 р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій він вказує на обов`язок відповідача надати суду докази, які б підтвердили факт порушення позивачем п.п 15.4 ПДР України. Що стосується того, що відповідачу не було відомо про наміри позивача оскаржувати постанову. При пред`явлені позивачу постанови для ознайомлення, позивач власноручно написала на постанові, що з «зазначеною постановою не погоджуюсь». При чому працівник поліції, побачивши це, вихопив з рук позивача постанову. Постанова позивачу не була вручена на місці, а була відправлена на адресу відповідача поштовим відправленням. Таким чином, позивач чітко дала зрозуміти працівникам поліції, що має намір оскаржити винесену постанову. Відповідач в відзиві на позов зазначає, що він свідомо знищив відеозапис з відеореєстраторів того дня, тобто, на думку позивача, умисно знищив наявний доказ того, що саме працівники поліції діяли протиправно, а позивач не порушувала правила дорожнього руху, оскільки були відсутні події та склад правопорушення. Оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Позивач заявляє, що викладені відповідачем обставини в відзиві на позов жодними доказами не підтверджуються.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, дослідивши усі письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції в Львівській області Мамчака Романа Богдановича серії ЕНА №1248296 від 15.01.2024 року ОСОБА_1 притягнуто до

адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340.00 грн. за ч. 1 ст.122 КУпАП за те, що 15.01.2024 року о 16:43 годині за адресою: Львівська обл., м. Львів, Залізничний р-н, площа Двірцева 1, керуючи транспортним засобом KYRON

номерний знак НОМЕР_1 , здійснила зупинку транспортного засобу на проїжджій

частині в другому ряду, чим порушила вимоги п.п 15.4 ПДР України, правила

стоянки, розміщення транспортних засобів на проїзній частині в два і більше рядів.

27.01.2024 року представник позивача адвокат Бутович С.О. звернувся до суду із позовною заявою про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення. У подальшому подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оскільки із позов подано після закінчення строку на оскарження даної постанови.

З приєднаної копії постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1248296 від 15.01.2024 року вбачається, що копію постанови особі, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на місці розгляду справи вручено не було, а копію було надіслано 16.01.2024 року рекомендованим листом.

Згідно копії трекінгу «Укрпошта» копію постанови про накладення адміністративного стягнення отримано позивачем 25.01.2024 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України, визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Згідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 , було пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а тому суд вважає про наявність підстави для поновлення позивачу строку для оскарження даної постанови.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 71 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення Правил дорожнього руху (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 4ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 283 КУпАП зокрема визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі повинна містити вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення підписується посадовою особою, яка розглянула справу, а постанова колегіального органу - головуючим на засіданні і секретарем цього органу.

У випадках, передбачених законодавством України, про захід стягнення робиться відповідний запис на протоколі про адміністративне правопорушення або постанова оформляється іншим установленим способом.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначені Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 р. за N 1395 (зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за N 1408/27853) (далі -Інструкція N 1395).

Пунктом 4 р.1Інструкції N 1395передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 122.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух " встановлюють Правила дорожнього руху (далі -ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 15.4 Правил дорожнього руху, транспортні засоби не дозволяється ставити на проїзній частині в два і більше ряди. Велосипеди, мопеди і мотоцикли без бокового причепа дозволяється ставити на проїзній частині не більше ніж у два ряди.

Частиною 1ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Під час розгляду справи встановлено, що інкриміноване ОСОБА_1 адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване лише в оскаржуваній постанові серії ЕНА №1248296 від 15.01.2024 року, інших доказів на підтвердження обставин, викладених у зазначеній постанові, які б безумовно свідчили про порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху та зазначеної статті КУпАП, матеріали справи не містять.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положення по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

Верховний Суд у своїй постанові від 2 квітня 2018 року у справі N 338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження своєї позиції, викладеної у постанові про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог ч. ч. 1, 2ст. 72 КАС України, а також будь-яких доказів на підтвердження дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі відеозапис з нагрудних камер поліцейського.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду належних та достовірних доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Вказані вище обставини та відсутність належних доказів на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, свідчать про недоведеність відповідачами наявності в діях ОСОБА_1 порушення вимог ПДР, що у свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, за яке позивача було піддано адміністративному стягненню.

Таким чином, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані сторонами до матеріалів справи докази, враховуючи, що представником відповідача, який заперечував проти позову, не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, не надано інших додаткових доказів правомірності прийнятого ним рішення, суд, враховуючи положення ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ст. 139 КАС України, з відповідача, за рахунок бюджетних асигнувань, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 968,96 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122, 222, 251, 283, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 205, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції Львівської області (79053, м.Львів, вул.Перфецького, 19) про оскарження постанови про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1248296 від 15.01.2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції Львівської області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Ю. Єросова