Справа № 420/5568/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5568/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови від 25.05.2023 №Б-271/6/5100.5.3/397-23 у прийнятті заяви про визнання особою без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яку надано на звернення від 11.05.2023; зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області: прийняти, шляхом формування заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання особою без громадянства із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС, - зареєструвати заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання особою без громадянства із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування, розглянути заяву Баннура ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо визнання його особою без громадянства, у порядку, встановленому законодавством щодо приймання документів, формування та розгляду заяв про визнання особою без громадянства.

Ухвалою суду від 18.03.2024 поновлено позивачу строк звернення до суду із цим позовом, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача у позовній заяві зазначив, що у травні 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області для подання заяви про визнання його особою без громадянства, однак йому було відмовлено з посиланням на те, що він вже є громадянином Палестини. 11.05.2023 року позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про забезпечення прийняття спеціалістами ГУ ДМС в Одеської області заяви визнання позивача особою без громадянства та 08.02.2024 представником позивача на адресу відповідача був направлений адвокатський запит в якому він просив надати інформацію про результати розгляду вказаної заяви позивача та надати копію рішення прийнятого за результатами розгляду цієї заяви. Позивач вказав, що 20.02.2024 року було отримано відповідь від 16.02.2024 року за №1470/1/5101 24/5100.19.2/2009-24 на вказаний адвокатський запит, відповідно до додатку якої, відповідач вважає що у позивача відсутні правові підстави для звернення із заявою про визнання особою без громадянства через те, що позивач документований проїздним документом визначеним абз. 2 п. 2 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, затвердженого Постановою КМУ від 24.03.2021 року № 317 (надалі - Порядок). Позивач вказав, що на даний час ОСОБА_1 не має громадянства жодної з країн та не документований паспортними документами будь-яких країн, а єдиний документ, який має позивач є «паспорт Палестини» № НОМЕР_1 , виданий Палестинською Автономією 26.09.2016 року та строк дії якого закінчився 25.09.2021 року. Враховуючи викладене, у позивача не має діючого документу, який надає право на в`їзд або виїзд виданого уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, через те, що строк дії його документів закінчився. Процедура звернення із заявою про визнання особою без громадянства передбачає саме вольові дії працівника ДМС які складаються з наступних етапів: формування заяви про визнання особою без громадянства та отримання біометричних даних, параметрів із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС; реєстрація зазначеної заяви із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування; перевірка та підпис вказаної заяви працівником ДМС після підпису заяви заявником; сканування вказаної заяви із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС. Отже, як вказав позивач, якщо працівник ДМС не почне здійснювати формування заяви в відомчій інформаційній системі ДМС, то особа яка має намір звернутись із заявою яро визнання особою без громадянства фактично позбавлена можливості це зробити, оскільки Порядок №317 не передбачає іншого способу/варіанту складання та подання такої заяви до ДМС.

04.04.2024 до суд у від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у кому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, відповідач вказав, що відповідно до п. 9 Постанови № 317 для внесення інформації до відомчої інформаційної системи ДМС формується заява про визнання особою без громадянства та згідно з 16 Постанови № 317 і після формування заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС друкує її та надає особі для перевірки правильності внесених до заяви відомостей. Враховуючи викладене, як вказав відповідач, ОСОБА_1 не дотримав вимог Закону № 3773-VI та Постанови № 317 щодо особистого звернення з відповідною заявою та порядку подання такої заяви до територіальної о органу ДМС. З аналізу вказаних норм Порядку вбачається, що обов`язковим є особисте звернення заявника із заявою про визнання особі без громадянства у порядку та згідно положень Порядку 317, а стороною позивача не доведено, що ОСОБА_1 звертався до відповідного управління міграційної служби із заявою про визнання його особою без громадянства. Натомість, як вказав відповідач, ОСОБА_1 звернувся із заявою від 11.05.2023 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області у прохальній частині якої заявник просить відповідача забезпечити належне прийняття заяви спеціалістами ГУ ДМС в Одеській області про визнання ОСОБА_1 , особою без громадянства та призначити час та дату, коли заявнику необхідно прибути до відділу для подання заяви, автобіографії, оригіналів та копій документів, фіксації біометричних даних, відповідно до встановлених технічних вимог. Листом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 23.05.2023 № Б-271/6/5101-23/5100.5.3/397-23 повідомлено ОСОБА_1 , на звернення від 11.05.2023, що 24.03.2021 Урядом України прийнято постанову №317 «Про деякі питання визнання особою без громадянства», якою затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства, зразки заяви про визнання особою без громадянства, довідки про звернення за визнанням особою без громадянства. При цьому вказано у листі, що право на звернення і заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, ні зважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України. Особи, яких визнано особами без громадянства іншими державами та які мають документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною, проходження додаткової процедури визнання особою без громадянства в Україні не потребують. У листі зазначено, що ОСОБА_1 був документований проїзним документом у зв`язку з чим відсутні підстави для звернення із заявою про визнання особою без громадян

08.04.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник, посилаючись на обставини викладені у адміністративному позові, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

у травні 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою про забезпечення належного прийняття спеціалістами Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області заяви про визнання ОСОБА_1 особою без громадянства та призначити дату та час, код заявнику необхідно прибути до відділу для подання заяви, автобіографії, оригіналів та копій документів, фіксації біометричних даних, відповідно до встановлених технічних вимог (із формуванням заяви анкети з застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру)(а.с.8-9).

Листом Головного управління ДМС України в Одеській області від 25.05.2023 повідомлено ОСОБА_1 про те, що оскільки він був документований проїзним документом, відсутні правові підстави для звернення із заявою про визнання особою без громадянства(а.с.14),

Частиною ч. 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначений Законом України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства від 22 вересня 2011 року №3773-VI.

Так, згідно положення ст. 1 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства особа без громадянства - особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Відповідно до п.22 ст.4 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, зобов`язані мати дійсний паспортний документ. Іноземець або особа без громадянства у разі втрати або обміну паспортного документа, а так само втрати чи викрадення посвідки на постійне проживання або посвідки на тимчасове проживання повинні протягом трьох робочих днів письмово повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Положеннями ч.1 та 2 ст.6-1 Закону передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, повнолітньою дієздатною особою.

Разом із заявою подається документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві. У разі відсутності в особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, вищезазначених документів за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, має право на співбесіду з уповноваженими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зобов`язана співпрацювати з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, з`являтися на співбесіди, надавати докази для визнання її особою без громадянства.

Під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, країн або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з країни, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Протягом строку розгляду заяви про визнання особою без громадянства особа вважається такою, яка тимчасово перебуває на території України на законних підставах. Для підтвердження цього особі видається довідка встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про наявність умов для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Залежно від результатів розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про належність особи до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення перевірки належності до громадянства України. Залежно від результатів такої перевірки розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Так, Постановою КМУ від 24 березня 2021 р. №317 затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства (далі Порядок 317), який визначає процедуру визнання особою без громадянства, яка проводиться ДМС з метою встановлення факту неналежності особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, до громадянства будь-якої держави в силу дії її закону.

Згідно п.3-5 Порядку №317 ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що заява про визнання особою без громадянства подається за формою, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. № 317 Деякі питання визнання особою без громадянства: повнолітньою дієздатною особою (далі - заявник) - особисто; повнолітньою недієздатною або обмежено дієздатною особою - її законним представником. Відомості про дитину наводяться у заяві про визнання особою без громадянства одного із її законних представників. Заява про визнання особою без громадянства дитини, розлученої із сім`єю, подається одним з її законних представників. У разі звернення до ДМС дитини, яка розлучена із сім`єю та не має законного представника, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС невідкладно звертається до органів опіки і піклування з клопотанням щодо забезпечення дитини законним представником.

Заява про визнання особою без громадянства та додані до неї документи подаються заявником або його законним представником особисто територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем проживання особи. Під час подання заяви про визнання особою без громадянства працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС роз`яснює заявнику або його законному представнику процедуру визнання особою без громадянства, а також право на звернення щодо отримання безоплатної правової допомоги до центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги або до територіального органу юстиції відповідно до Закону України Про безоплатну правову допомогу.

Рішення про визнання особою без громадянства або про відмову у визнанні особою без громадянства приймається протягом шести місяців з дня подання заяви про визнання особою без громадянства та визначених цим Порядком документів. Строк розгляду такої заяви на підставі вмотивованого висновку структурного підрозділу ДМС, визначеного відповідно до абзацу другого пункту 12 цього Порядку, за рішенням уповноваженої особи ДМС, визначеної відповідно до абзацу першого пункту 12 цього Порядку, може бути продовжено до 12 місяців.

Відповідно до п.13 Порядку №317 у разі виявлення під час приймання документів факту належності заявника до громадянства України або до громадянства іншої держави або виявлення факту, що особа визнана особою без громадянства іншою державою та має документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, та не подає офіційні документи, які свідчать про припинення таких статусів, а також у разі відмови особи, яка не має документів, визначених пунктом 20 цього Порядку, від надання письмової згоди на проведення опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві про визнання особою без громадянства, або у разі відмови особи від надання своїх біометричних даних, параметрів територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує заявника або його законного представника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника або його законного представника відмова надається у письмовій формі.

При цьому за особою залишається право повторного звернення у разі усунення зазначених обставин.

Згідно п.34 Порядку №317 рішення про визнання особою без громадянства приймається уповноваженою особою ДМС за результатами ідентифікації та/або встановлення особи, перевірки поданих нею документів та відсутності підстав для відмови у визнанні особою без громадянства, на підставі обґрунтованого висновку, складеного працівником структурного підрозділу ДМС.

Поряд з цим, відповідно до п.44 Порядку №317 уповноваженою особою ДМС приймається рішення про відмову у визнанні особою без громадянства у разі, коли: 1) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, є громадянином України або іншої держави за умови, що її громадянство було визнано компетентним органом цієї держави та заявник був документований відповідно до законодавства цієї держави; 2) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, свідомо подала недійсні (крім документів, що стали недійсними у зв`язку із закінченням строку їх дії), підроблені документи або повідомила про себе неправдиві відомості щодо обставин, які впливають на визначення її статусу; 3) особа, яка подала заяву про визнання особою без громадянства, вчинила злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людства, як це визначено міжнародними актами, розробленими з метою недопущення таких злочинів, або скоїла тяжкий злочин неполітичного характеру поза межами держави проживання до того, як вона була допущена у цю державу, або є винною у вчиненні діянь, що суперечать цілям і принципам ООН.

З аналізу вказаних норм вбачається, що обов`язковим є особисте звернення заявника із заявою про визнання особи без громадянства у порядку та згідно положень Порядку 317.

Під час з`ясування офіційних обставин справи судом не встановлено та учасниками справи не доведено, що ОСОБА_1 зверталась до відповідного управління міграційної служби із заявою про визнання її особою без громадянства.

Натомість, ОСОБА_1 звернулась із заявою від 11.05.2023 Головного управління Державної міграційної служби України у прохальній частині якої заявник просить управління забезпечити належне прийняття заяви спеціалістами ГУ ДМС в Одеській області про визнання ОСОБА_1 особою без громадянства та призначити час та дату, коли заявнику необхідно прибути до відділу для подання заяви, автобіографії, оригіналів та копій документів, фіксації біометричних даних, відповідно до встановлених технічних вимог.

Листом Головного управління ДМС України в Одеській області від 25.05.2023 повідомлено про те, що оскільки він був документований проїзним документом, відсутні правові підстави для звернення із заявою про визнання особою без громадянства(а.с.14),

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, оскільки ОСОБА_1 не зверталась до Головного управління Державної міграційної служби України із заявою про визнання її особою без громадянства у порядку визначеному Постановою №317, суд приходить до висновку, що надаючи відповідь у вигляді листа Головного управління ДМС України в Одеській області від 25.05.2023, із посиланням на Порядок для такого звернення, відповідач діяв правомірно.

При цьому, суд не надає правову оцінку наявності чи відсутності підстав у позивача для визнання її особою без громадянства, оскільки фактично позивач не зверталась до відповідача із вказаною заявою та відповідач, як наслідок, не відмовляв у задоволенні такої заяви згідно п.34, 44 Порядку №317.

Суд, під час прийняття рішення у справі враховує, що частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналіз норм КАС України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Суд зазначає, що оскільки на адресу відповідача позивачем направлено заяву про призначення дати розгляду заяви про визнання особи без громадянства, докази прибуття особи та подання заяви відповідного зразка до управління в матеріалах справи відсутні, відповідно відсутні підстави для визнання протиправним рішення, викладеного у листі, оскільки, суд не наділений повноваженнями втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень.

Згідно вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Суд враховує, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд вважає, що відповідачем при розгляді звернення позивача у порядку Закону України Про звернення громадян дотримано вимог діючого законодавства та відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови від 25.05.2023 р. №Б-271/6/5100.5.3/397-23 у прийнятті заяви про визнання особою без громадянства Баннура ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 яку надано на звернення від 11.05.2023 р.; зобов`язання Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області: прийняти, шляхом формування заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання особою без громадянства із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС, - зареєструвати заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання особою без громадянства із застосуванням засобів відомчої інформаційної системи ДМС під час її формування, розглянути заяву Баннура ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо визнання його особою без громадянства, у порядку, встановленому законодавством щодо приймання документів, формування та розгляду заяв про визнання особою без громадянства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 р.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.