Справа № 569/9002/24
Суддя: Першко О. О.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 569/9002/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі головуючого судді Першко О.О. розглянувши у письмовому провадженні в мiстi Рiвному спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лозицького Сергія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач), діючи через свого представника адвоката Щербяк Ю.В., звернувся до суду із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лозицького С.М. (далі - відповідачі), в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2056234 від 02 травня 2024 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 02 травня 2024 року старшим лейтенантом поліції 2 взводу 2 роти 1 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Лозицьким С.М. було безпідставно винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2056234, згідно якої він нібито 02 травня 2024 року о 20:59:34 в м. Рівне на майдані Незалежності, керуючи транспортним засобом «Nissan Maxima», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 15.9 и Правил дорожнього руху.

Вважає вказану постанову незаконною, необгрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа - закриттю, оскільки при винесенні постанови старший лейтенант поліції не дав належної оцінки доказам і не вжив усіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення.

Так, 02 травня 2024 року він виїжджав з вулиці Міцкевича на вулицю Соборна, однак водій транспортного засобу (маршрутного автобусу) «SOLARIS URBINO 12», 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , повністю заблокував рух з вулиці Міцкевича, тому що став на пішохідному переході, грубо порушуючи правила дорожнього руху. На його зауваження водію, що він блокує рух іншим транспортним засобам та заважає руху пішоходів, той почав погрожувати. Не витримавши такого зухвалого та нахабного ставлення до себе та інших учасників транспортного руху, керуючись власним почуттям справедливості та будучи відповідальним громадянином, він об`їхав автобус ставши спереду нього, включив аварійну сигналізацію та викликав поліцію, щоб ті могли зафіксувати неправомірні дії водія автобусу. Таким чином, він стояв набагато далі ніж 10 м від пішохідного переходу, оскільки сам автобус має довжину 12 метрів, що підтверджується його технічними характеристиками, і той в свою чергу стояв на пішохідному переході лише задньою частиною.

Працівники поліції, прибувши на місце вчинення адміністративного правопорушення, зафіксували його, склавши постанову на водія маршрутного автобусу. В цей момент і його було безпідставно притягнено працівниками поліції до адміністративної відповідальності. До постанови не додано доказів того, що його автомобіль 02 травня 2024 року, здійснюючи зупинку, перешкоджав дорожньому руху чи загрожував безпеці руху іншим транспортним засобам, не було здійснено замірів відстані від транспортного засобу до пішохідного переходу, не надано доказів скільки часу тривала зупинка транспортного засобу, оскільки зупинка передбачає припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, не вказано технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

27 травня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 подала до суду відзив, в якому просила відмовити в задоволенні позову. У відзиві, зокрема, вказала, що до відзиву додано оптичний носій із відеозаписом події, з якого вбачається, що автомобіль позивача припаркований ближче 10 м до пішохідного переходу. І вказаний факт порушення позивачем пункту 15.9 «г» Правил дорожнього руху, зафіксований відеокамерою, був настільки очевидним, що не потребував додаткових замірів.

Також, звертає увагу, що постанова про адміністративне правопорушення не передбачає пункту в якому би зазначався технічний засіб, який застосовується при фіксації правопорушення, тому поліцейський дописує серійний номер пристрою вручну.

Дослідивши матеріали справи, подані докази, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 02 травня 2024 року інспектором 2 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Рівненській області ДПП Лозицьким С.Л. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2056234 відносно позивача.

Як зазначено у оскаржуваній постанові 02 травня 2024 року о 20:20:23, м. Рівне, майдан Незалежності, 1, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Maxima», номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу, чим порушив вимоги п. 15.9 г Правил дорожнього руху.

На підставі наведеного, притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункти 1.3, 1.9).

Пунктом 15.9 г Правил дорожнього руху встановлено, що зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В матеріалах справи (відзиві на адміністративний позов) представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що з відеоматеріалів файлу «export-7shwj» вбачається, що автомобіль позивача припаркований ближче 10 м до пішохідного переходу.

Разом з тим, суд зазначає, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення в п. 7 «До постанови додаються:» не містить посилань на здійснення відповідачем відеофіксакції спеціальним приладом, відомості про який також мали б бути відображені в постанові згідно вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Так, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, суд враховує, що Законом України «Про Національну поліцію» надано право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення, але наголошує, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб (марку та номер відеореєстратора, тощо), за допомогою яких здійснено фото чи відеозапис, такі фото/відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.

Окрім того, з відео з файлу «export-7shwj» не можливо встановити, що позивач, керуючи транспортним засобом, здійснив зупинку вказаного транспортного засобу ближче 10 м від пішохідного переходу, оскільки працівником поліції не зафіксовано належним чином замір відстані між зазначеними об`єктами.

Таким чином, з наданих відповідачем доказів неможливо достовірно встановити, що транспортний засіб «Nissan Maxima», номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений ближче 10 м від пішохідного переходу.

Належним доказом даного правопорушення, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля менш ніж за 10 метрів від пішохідного переходу. Відповідна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №216/5226/16-а.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачі суду не надали, доводи позивача, якими він заперечує постанову, не спростували.

Дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

За таких обставин, відповідачами не доведено в установленому порядку факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме порушення п. 15.9 г Правил дорожнього руху, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 2056234 від 02 травня 2024 року через відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В даному випадку належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення КАС України, суд доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції судових витрат у розмірі 605 грн. 60 коп.

Керуючись ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лозицького Сергія Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 2056234 від 02 травня 2023 року, винесену відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач - Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, .

Відповідач - старший лейтенант поліції Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Лозицький Сергій Миколайович, місцезнаходження: вул. Степана Бандери, буд. 14 А, м. Рівне.

Повне судове рішення складене 05 червня 2024 року.

Суддя О.О. Першко