Справа № 280/6920/23
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2024 року м. Дніпросправа № 280/6920/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року (суддя Конишева О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 за період служби з 26.02.2022 по 30.01.2023, у розмірі визначеному в п. 1 розділу VII. Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам»;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період служби з 26.02.2022 по 30.01.2023 у розмірі згідно п. 1 розділу VII Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам»;

визнати протиправною діяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо позбавлення ОСОБА_1 премії за січень 2023 року у розмірі 250 % посадового окладу;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 премії за січень 2023 року у розмірі 250 % посадового окладу;

визнати протиправною діяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок) за січень 2023 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 30000,00 грн (тридцять тисяч гривень 00 копійок) за січень 2023 року;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо позбавлення ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн (сто тисяч гривень 00 копійок) за виконання бойових завдань 27.01.2023;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейських та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі 100000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 копійок) за виконання бойових завдань 27.01.2023;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати ОСОБА_1 компенсації за щорічну основну відпустку за 2022 рік;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити виплату ОСОБА_1 компенсації за щорічну основну відпустки за 2022 рік;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації за додаткову відпустку за 2022 рік;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації за додаткову відпустку за 2022 рік;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період служби з 26.02.2022 року по 30.01.2023 року;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 допомоги для оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за період служби з 26.02.2022 по 30.01.2023;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо виплати розміру індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.02.2022 по 30.01.2023 ;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 26.02.2022 по 30.01.2023 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час проходження служби позивачу не здійснювали повне та належне нарахування грошового забезпечення, відповідач протиправно позбавив додаткової винагороди за січень 2023 року та премії при звільненні, не здійснювалась індексація грошового забезпечення за період проходження служби, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року адміністративний позов задоволен частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 рік.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2022 рік.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та не виплати надбавки за вислугу років ОСОБА_1 за період служби з 26.02.2022 по 30.01.2023, у розмірі визначеному в п. 1 розділу VII. Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам».

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 надбавку за вислугу років за період служби з 26.02.2022 по 30.01.2023 у розмірі згідно п. 1 розділу VII Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 200 від 15.03.2018 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог з підстав недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильного застосування норм матеріального права та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 30 січня 2023 року згідно наказу відповідача № 25 був виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, у звязку із звільнення відповідно до частини 4 пункту 2 підпункту «Г» ст. 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у запас через сімейні обставини. Наказом про звільнення також встановлено: виплатити грошову компенсацію за невикористані 25 (двадцять пять) календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік; згідно Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затв. наказом МВС України від 15.03.2018 № 200, не виплачувати премію за особистий внесок у загальні результати служби за січень місяць 2023 року у розмірі 250 % посадового окладу у звязку із наявністю стягнення «попередження про неповну службову відповідність»; відповідно до Постанови КМ України від 28.02.2022 № 168 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та навчального складу та поліцейських, їх сімям під час дії воєнного стану», розпорядження командувача НГУ від 15.03.2022 № 27/11/3-1046, не виплачувати додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн пропорційно прослуженому часу за період з 01 січня по 30 січня 2023 у звязку із складанням адміністративного протоколу № 282522 від 21.12.2022 за ч. 3 статті 172-20 КУпАП.

Із змісту Наказу № 25 від 30.01.2023 вбачається, що позивач був позбавлений премії при звільненні у розмірі 250 % посадового окладу у зв`язку із наявністю стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Зазначено, що позивачу як за період служби так й при звільнення було невідомо про наявність наказу про «службову невідповідність». Будь-яких дисциплінарних стягнень за січень 2023 року не накладалось. Матеріалів службового розслідування не надавались. Наказ від 11.01.2023 № 93 не наданий ані позивачу, ані на адвокатський запит.

Також, при позбавленні премії при звільненні відповідач посилається на наказ №200.

Однак, п. 6 розділу ХVІІ встановлено, що «премія не виплачується військовослужбовцям: які звільняються з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку, у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого військовослужбовця притягнено до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем (з місяця, у якому надійшов витяг з наказу про звільнення); у разі скоєння у військовій частині аварій, подій, пов`язаних із загибеллю людей з вини військовослужбовців під час виконання ними службових обов`язків, чи злочинів (командиру та іншим посадовим особам, які не вживали заходів для запобігання аваріям, подіям і злочинам).

Усі вище перечисленні підстави не виплати премії у позивача відсутні, так як позивач був звільнений з військової служби за сімейними обставинами.

Отже, наказ № 25 від 30.01.2023 в частині позбавлення премії при звільненні у розмірі 250 % є протиправними, премія у розмір 250 % від посадового окладу за січень 2023 року підлягає нарахуванню та виплати в повному обсязі, так як відсутній факт звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Крім того, наказом № 25 від 30.01.2023 встановлено, «не виплачувати додаткову винагороду в розмірі 30000 грн пропорційно прослуженому часу за період з 01 січня по 30 січня 2023 року у зв`язку із складанням адміністративного протоколу № 282522 від 21.12.2022.

Проте, згідно довідки наданої відповідачем у січні 2023 року позивач виконував бойові завдання, за які передбачено виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 грн, а саме 27.01.2023.

Однак, протокол на який посилається відповідач у наказі складений в грудні 2022 року, додаткова винагорода відбувається у січні 2023 року.

Суд першої інстанції правильно викладає норму закону відносно якої: «відповідно до положень абзацу 4 пункту 8 Інструкції № 89 до наказу про виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 30000 та/або 100000 гривень не включаються військовослужбовці, щодо яких складено матеріали про військові адміністративні правопорушення - за увесь місяць в якому вчинені такі дії»

Однак, не правильно здійснює застосування цієї норми, так як вбачається, що премії військовослужбовець позбавляється у місяці в якому вчинене таке правопорушення.

Із змісту рішення вбачається посилання на ухвалу Орджонікідзевського районного суду від 30.12.2022 у справі № 335/8856/22, якою розглядався протокол про вчинення адміністративного правопорушення від 21.12.2022.

Таким чином, в оскаржуваному судовому рішенні відсутні обґрунтовані обставини в підтвердження наявності вчинення позивачем саме в січні 2023 року будь-яких адміністративних правопорушень, що свідчить про безпідставну відмову в задоволені позовних вимог в цій частині.

Отже, позивача протиправно позбавили додаткової винагороди за виконання службово-бойових завдань у період дії воєнного стану у розмірі 30000 грн за січень 2023 року, а також збільшеної додаткової винагороди у розмірі 100000 грн у розрахунку на місяць, пропорційно дням участі у бойових діях або заходах, за виконання бойових завдань 27.01.2023.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що наказом № 52 від 26.02.2022 позивач був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та призначений як старший солдат запасу на посаду головного сержанта (начальника військового наряду) 1-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 4-го патрульного батальйону (ВОС 100975П). Встановлено посадовий оклад 3260 гривень за 10 тарифним розрядом, а також встановлено надбавку за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби в розмірі 50 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.

09.10.2022 Наказом відповідача № 266 був зарахований на посаду сержанта матеріального забезпечення 1-ї патрульної роти 4-го патрульного батальйону.

30.01.2023 згідно Наказу відповідача № 25 був виключений зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення, у зв`язку із звільнення відповідно до частини 4 пункту 2 підпункту «г» ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас через сімейні обставини.

Наказом про звільнення також встановлено:

виплатити грошову компенсацію за невикористані 25 (двадцять п`ять) календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік;

згідно Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затв. наказом МВС України від 15.03.2018 року № 200, не виплачувати премію за особистий внесок у загальні результати служби за січень місяць 2023 року у розмірі 250 % посадового окладу у зв`язку із наявністю стягнення «попередження про неповну службову відповідність»;

відповідно до Постанови КМ України від 28.02.2022 № 168 «Деякі питання грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та навчального складу та поліцейських, їх сім`ям під час дії воєнного стану», розпорядження командувача НГУ від 15.03.2022 № 27/11/3-1046, не виплачувати додаткову винагороду в розмірі 30 000 грн. пропорційно прослуженому часу за період з 01 січня по 30 січня 2023 у зв`язку із складанням адміністративного протоколу № 282522 від 21.12.2022 за ч. 3 статті 172-20 КУпАП.

Вислуга років на 30 січня 2023 року становить: час служби в календарному обчисленні 05 років 02 місяці 19 днів.

Позивач вважає, що за час служби йому не здійснювали повне та належне нарахування грошового забезпечення, відповідач протиправно позбавив додаткової винагороди за січень 2023 року та премії при звільненні, не здійснювалась індексація грошового забезпечення за період проходження служби, у зв`язку із чим звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України органи законодавчої виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Національну гвардію України» від 13.03.2014 № 876-VII (далі Закон № 876-VII)Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які обіймають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах (підрозділах), вищих військових навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, закладах охорони здоров`я та установах Національної гвардії України (далі - військові частини), визначає Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 (далі Інструкція №200).

Пунктами 2, 3 Інструкції №200 визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується у військових частинах за місцем служби.

Встановлено, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64 введено воєнний стан в Україні, який неодноразово продовжувався.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка підлягає застосуванню з 24.02.2022) (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил, Державної спеціальної служби транспорту, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів (доповнено п.2-1згідно з постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 - застосовується з 24.02.2022).

На виконання Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України» було затверджено Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України та Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Пунктом 2 Інструкції №89 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода у розмірі 30000 гривень (у розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або заходах, розмір цієї винагороди збільшується до 100 000 гривень у розрахунку на місяць пропорційно дням участі у бойових діях або заходах.

Виплата додаткової винагороди здійснюється військовослужбовцям за місцем проходження військової служби на підставі наказів командирів (начальників) (далі - командири) органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, навчальних військових частин (центрів), баз, закладів охорони здоров`я та установ (далі - військові частини), а командирам військових частин - на підставі наказів командирів вищого рівня (пункт 3 Інструкції №89).

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видаються не пізніше 10 числа поточного місяця (пункт 4 цієї Інструкції).

Відповідно до пункту 5 Інструкції підставою включення військовослужбовців до наказу про виплат додаткової винагороди є рапорт командира (начальника) підрозділу, що має містити інформацію про військове звання, прізвище ім`я та по-батькові, кількість днів та дати участі у бойових діях та заходах кожного військовослужбовця та підстави залучення цих військовослужбовців до бойових дій або заходів із зазначенням реквізитів конкретних документів, що підтверджують участь військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Пунктом 8 Інструкції визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, щодо яких внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальні правопорушення передбачені: статтями 402-406, 410-413, 418, 420, 422, 425-427, 429, 432, 433 Кримінального кодексу України - за увесь місяць в якому здійснено правопорушення; статтями 407-409, 430 Кримінального кодексу України - з дня здійснення правопорушення.

При цьому у разі ухвалення судом виправдувального вироку, закриття кримінального провадження стосовно військовослужбовця, який вчинив кримінальне правопорушення передбачене вищезазначеними статтям Кримінального кодексу України додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за увесь період.

Також до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які перебувають (за час перебування): за кордоном (у всіх випадках службового стану, в тому числі в миротворчих місіях); під вартою чи домашнім арештом; у відпустках, за якими відповідно до законодавства України не передбачено збереження грошового забезпечення.

До наказу про виплату додаткової винагороди також не включаються військовослужбовці, щодо яких складено матеріали про військові адміністративні правопорушення - за увесь місяць в якому вчинені такі дії. При цьому, якщо в подальшому по відношенню до таких військовослужбовців не було винесено ухвали суду про притягнення до адміністративної відповідальності, додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за увесь період.

19.12.2022 командуючим Національної гвардії України видано наказ № 481 «Про внесення змін до Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України», згідно до якого пункт 4 Інструкції № 89 доповнено абзацом такого змісту: «Додаткова винагорода за грудень може бути виплачена в кінці грудня поточного бюджетного року. При цьому наказ про виплату додаткової винагороди видається в грудні поточного року. У разі допущення військовослужбовцями проступків, визначених пунктом 8 цієї Інструкції, після видання наказу до нього вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок у цьому або наступному місяці».

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до витягу з наказу Командира Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії ( по сторокій службі) від 30.01.2023 № 25 ( а.с. 18) підставою для позбавлення позивача в січні 2023 року премії за особистий внесок у загальні результати служби та позбавлення його додаткової

грошової винагороди у січні 2023 року послугував наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.01.2023 № 93 у зв`язку із складанням адміністративного протоколу № 282522 від 21.12.2022 за ч. 3 статті 172-20 КУпАП, та накладення дисциплінарного стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Доказів оскарження вищезазначених наказів позивачем не надано, та такі відсутні і в матеріалах справи.

За змістом статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

В силу частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частинами 3, 4 статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який також встановлює, що Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Стаття 4 Дисциплінарного статуту визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

У частині 3 статті 5 Дисциплінарного статуту закріплено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Стаття 45 Дисциплінарного статуту передбачає, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

За правилами статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 13 Статуту внутрішньої служби закріплено, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Статтею 128 Статуту внутрішньої служби встановлено, що солдат зобов`язаний серед іншого під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

За змістом статті 241 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець повинен піклуватися про збереження свого здоров`я, не приховувати хвороб, суворо додержуватися правил особистої, громадської гігієни та утримуватися від шкідливих звичок (куріння і вживання алкоголю).

З Єдиного реєстру судових рішень, судом встановлено, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2022 по справі № 335/8856/22, яка набрання законної сили 10.01.2023, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок в дохід держави.

У постанові Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2022 по справі № 335/8856/22 зазначено, що 20.12.2022 приблизно о 12 год. 50 хв. ОСОБА_1 , проходячи військову службу на посаді сержанта з матеріального забезпечення 1 патрульної роти 4 патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 , знаходячись на військовому об`єкті, що знаходиться за адресою м. Запоріжжя, вантовий міст на о. Хортиця в умовах особливого періоду під час дії воєнного стану перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком лікаря КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» Запорізької обласної ради щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 20.12.2022 № 8934. У судовому засіданні ОСОБА_1 , після роз`яснення йому прав, передбачених ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, вину у вчинені інкримінованого йому адміністративного правопорушення визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та просив суд призначити покарання у вигляді штрафу.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, оскільки факт перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння 20.12.2022 під час несення служби в умовах особливого періоду під час дії в Україні воєнного часу встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, керуючись наказом командувача Національної гвардії України № 89 від 29.03.2022 та Інструкції № 200 від 15.03.2018, після видання наказу про виплату додаткової грошової винагороди, керуючись наказом командувача Національної гвардії України від 19.12.2022 № 481, пунктом 8 Інструкції № 89 позивача не було включено до наказу про виплату додаткової винагороди в січні 2023 року та позбавлено позивача премії в січні 2023 року премії за особистий внесок у зазгальні результати служби, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Позивач в апеляційній скарзі наголошує на тому, що премії військовослужбовець позбавляється у місяці в якому вчинене таке правопорушення, проте позивачем саме в січні 2023 року будь-яких адміністративних правопорушень невчинялось, що свідчить про безпідставну відмову в задоволені позовних вимог в цій частині.

Як вже було зазначено, наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 № 89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України» було затверджено Інструкцію з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України та Порядок підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час безпосереднього перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій.

Зокрема, пунктом 8 Інструкції визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включаються військовослужбовці, щодо яких внесено відомості до єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальні правопорушення передбачені: статтями 402-406, 410-413, 418, 420, 422, 425-427, 429, 432, 433 Кримінального кодексу України - за увесь місяць в якому здійснено правопорушення; статтями 407-409, 430 Кримінального кодексу України - з дня здійснення правопорушення.

При цьому до наказу про виплату додаткової винагороди також не включаються військовослужбовці, щодо яких складено матеріали про військові адміністративні правопорушення - за увесь місяць в якому вчинені такі дії. При цьому, якщо в подальшому по відношенню до таких військовослужбовців не було винесено ухвали суду про притягнення до адміністративної відповідальності, додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за увесь період.

Так, постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2022 по справі № 335/8856/22, яка набрання законної сили 10.01.2023, позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двохсот п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 655 (три тисячі шістсот п`ятдесят п`ять) гривень 00 копійок в дохід держави.

Отже, реалізація позбавлення права позивача на отримання премії у січні 2023 року була здійснена після винесення постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.12.2022 по справі № 335/8856/22 та набранням законної сили 10.01.2023, а отже вищенаведені доводи позивача є неприйнятними.

При цьому, адміністративна і дисциплінарна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, мають різний склад порушення, і притягнення чи не притягнення до дисциплінарної відповідальності не може бути обумовлено наявністю чи відсутність складу іншого правопорушення чи фактом притягнення до іншого виду відповідальності (позиція, викладена в постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 826/7187/17, від 06.03.2019 у справі 816/1534/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 24.09.2020 у справі №420/602/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.06.2021 у справі № 9901/375/19 (провадження № 11-223заі20)).

За таких обставин, доводи позивача про відсутність правових підстав для не нарахування та не виплати йому премії за січень 2023 року у розмірі 250% безпідставні.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров