Справа № 120/2554/19-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року

м. Київ

справа № 120/2554/19-а

адміністративне провадження № К/990/17487/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П., судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023

у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15.03.2019 року № 32 про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України виплатити одноразову грошову допомогу, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 , що становить 266666,67 гривень;

- визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у видачі посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 ;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .

ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2019 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 апеляційну скаргу позивача задоволено частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 01.10.2019 - скасовано та прийнято нову постанову.

Позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову у видачі позивачу посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву позивача про видачу посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 15 березня 2019 року № 32 про відмову у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 .

Зобов`язано Міністерство оборони України повторно розглянути заяву позивача від 22.01.2019 щодо виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 з урахуванням висновків, викладених у мотивувальній частині цієї постанови.

Від позивача, в порядку статті 383 КАС України, до суду першої інстанції надійшла заява про визнання протиправним рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого витягом із протоколу № 66 від 22.04.2021, про відмову у призначені одноразової грошової допомоги, у зв`язку із смертю військовослужбовця ОСОБА_3 , яке прийняте на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 по адміністративній справі № 120/2554/19-а.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 заяву позивача про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії суб`єктом владних повноважень - Міністерством оборони України на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 залишено без задоволення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою позивача на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 05.07.2021 про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що статтями 294, 383 КАС України не передбачено можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.

13.03.2033 позивач звернулась до апеляційного суду із заявою про перегляд ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 за виключними обставинами на підставі пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 в задоволенні заяви позивача про перегляд ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 за виключними обставинами відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 за виключними обставинами, суд апеляційної інстанції виходив з того, що як на час звернення позивача до суду, розгляду справи судом першої інстанції, так і станом на дату прийняття судом ухвали від 28.07.2021, положення частини 1 статті 294 та частини 6 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України діяли в редакції, яка не передбачала апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023 року у справі № 3-27/2022(54/22) є виключною обставиною для перегляду ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 року у справі № 120/2554/19-а.

Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023 року у справі № 3-27/2022(54/22) не може змінювати правове регулювання правовідносин, оскільки такі виникли до прийняття такого рішення, а останнє не містить положень, які б поширювали його дію на правовідносини, що виникли до набрання ним чинності.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

З ухваленим рішенням суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021 за виключними обставинами позивач не погодилась та звернулась з касаційною скаргою.

В обґрунтування касаційної скарги покликається на те, що 01.03.2023 Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України по справі №3-27/2022(54/22) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) приписи частини 1 статті 294 , частини 6 статті 383 КАС України, оскільки вони унеможливлюють апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України. В зв`язку з наведеним, на думку позивача, виникли підстави для перегляду за виключними обставинами ухвали Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28.07.2021, якою відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою позивача на ухвалу суду першої інстанції від 05.07.2021 про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.

Покликаючись на постанову Верховного Суду від 24.09.2022 у справі №924/57/19 та на те, що судове рішення не виконано, відновлення порушених прав позивача не відбулось, рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 01.03.2023 по справі №3-27/2022(54/22 підлягає застосуванню до спірних правовідносин і є виключною обставиною для перегляду судового рішення.

Покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач просить ухвалу від 25.04.2023 скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Відповідачі у відзивах на касаційну скаргу просили касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, а ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 - без змін.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Так, відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно абзацу 2 частини 5 статті 383 КАС України у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Частиною 6 статті 383 КАС України передбачено, що за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Загальні правила апеляційного оскарження ухвал в адміністративному судочинстві закріплено у частинах другій та третій статті 293 КАС України, відповідно до яких учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (частина 2 статті 293 КАС України).

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню (частина 2 статті 293 КАС України).

За такого правового регулювання, ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку лише у випадку, якщо оскарження таких ухвал прямо передбачають відповідні норми КАС України.

Однак, ні стаття 383, ні стаття 294 КАС України не містять норм, які передбачають можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про залишення без задоволення заяви, поданої в порядку статті 383 КАС України.

Водночас, за правилами статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII і статті 13 КАС України. Крім того, забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з засад (принципів) адміністративного судочинства (п. 6. ч. 3 ст. 2 КАС України).

При цьому, на відміну від статті 129 Конституції України в редакції, чинній до 29 вересня 2016 року, яка до основних засад судочинства відносила забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, положення цієї ж статті у чинній редакції Конституції України такого застереження не передбачають.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 361 КАС України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Конституційний Суд України в рішенні від 27.01.2010 №3-рп/2010 (справа про апеляційне оскарження ухвал суду) дійшов висновку, що відсутність можливості оскарження ухвали про відмову у видачі дубліката виконавчого листа може призвести до порушення конституційної засади судочинства - рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом (пункт 2 частини третьої статті 129 Конституції України). У цій справі Конституційним Судом України надано офіційне тлумачення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017) та статті 126 Конституції України (в редакції до 29.09.2016).

Крім того, у рішенні від 13.06.2019 №3-208/2018(2402/18) Конституційний Суд України дійшов висновку, що обсяг права на апеляційний перегляд справи, що визначається законом, має гарантувати особі ефективну реалізацію права на судовий захист задля досягнення цілей правосуддя, забезпечуючи захист інших конституційних прав і свобод такої особи. Обмеження доступу до суду апеляційної інстанції, як складової права на судовий захист, можливе лише з обов`язковим дотриманням конституційних норм і принципів, а саме пріоритетності захисту фундаментальних прав і свобод людини і громадянина, а також принципу верховенства права, відповідно до якого держава має запровадити таку процедуру апеляційного перегляду, яка забезпечить ефективність права на судовий захист на цій стадії судового провадження, зокрема дасть можливість відновлювати порушені права і свободи особи та максимально запобігати негативним індивідуальним наслідкам можливої судової помилки суду першої інстанції (справа щодо конституційності положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України).

Конституційний Суд України розглядаючи справу за конституційною скаргою ОСОБА_4 щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів частини першої статті 294, частини шостої статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, вказав, що законодавець, ухваливши оспорювані приписи Кодексу, якими не встановив права на апеляційне оскарження ухвали суду про залишення без задоволення заяви, поданої порядком статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, діяв свавільно, оскільки не врахував її юридичних наслідків для особи-позивача та не запровадив інших дієвих механізмів захисту і поновлення порушених прав, свобод, інтересів особи-позивача, яка судовим порядком домагається виконання судового рішення, ухваленого на її користь (Рішення від 01.03.2023 2-р(II)/2023 у справі № № 3-27/2022(54/22)).

У названому рішенні Конституційний Суд України констатував, що законодавець визначив неоднаковий обсяг процесуальних можливостей (прав) сторін адміністративного процесу щодо права на апеляційне оскарження ухвал, ухвалених за наслідками розгляду заяви, поданої порядком статті 383 Кодексу, надавши суб`єктові владних повноважень право на апеляційне оскарження окремої ухвали і не встановивши для особи-позивача права на апеляційне оскарження ухвали про залишення без задоволення зазначеної заяви, чим поставив особу-позивача в гірше процесуальне становище порівняно з відповідачем - суб`єктом владних повноважень, знівелювавши мету діяльності адміністративних судів, визначену частиною п`ятою статті 125 Конституції України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 01.03.2023 2-р(II)/2023 дійшов висновку, що нормативне регулювання, визначене оспорюваними приписами Кодексу, якими для особи-позивача не встановлено права оскаржити апеляційним порядком ухвалу суду про залишення без задоволення заяви, поданої порядком статті 383 Кодексу, ставлячи особу-позивача в суттєво гірше процесуальне становище порівняно з відповідачем - суб`єктом владних повноважень, не забезпечує рівних процесуальних можливостей особі-позивачу захистити свої права, свободи, інтереси судовим порядком.

Конституційний Суд України виснував також, що законодавець, ухваливши оспорювані приписи Кодексу, якими не встановив для особи-позивача права оскаржити апеляційним порядком ухвалу суду про залишення без задоволення заяви, поданої порядком статті 383 Кодексу, не виконав головного обов`язку, покладеного на нього приписами частини другої статті 3 Конституції України, оскільки законодавчо не встановив дієвого судового контролю за виконанням судового рішення, не забезпечив права особи на судовий захист в адміністративному судочинстві та гарантій його реалізації, як-от: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, право на апеляційний перегляд справи, обов`язковість судового рішення, що є неодмінними вимогами правовладдя як засади конституційного ладу в Україні, вираженої через формулу: «В Україні визнається і діє принцип верховенства права» (частина перша статті 8 Конституції України).

Верховний Суд у складі об?єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 13.03.2023 у справі № 440/2582/20 застосовуючи рішення Конституційного Суду України від 01.03.2023 2-р(II)/2023 у справі № № 3-27/2022(54/22 дійшов висновку про те, що ухвала про відмову в задоволенні заяви, поданої на підставі статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

За таких обставин та сформованих висновків Верховного Суду суд апеляційної інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для перегляду судового рішення за виключними обставинами з наведених мотивів.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Враховуючи зазначене, ухвала суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 353, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25.04.2023 у справі № 120/2554/19-а скасувати.

Справу № 120/2554/19-а направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук