Справа № 120/10954/22
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 червня 2024 р. Справа № 120/10954/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук І.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю п. 2.6 рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2022 №2440 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території Вінницької територіальної громади".

Ухвалою від 30.12.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 01.02.2023 вирішено здійснювати розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження замінивши засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням, яке призначено на 13.02.2023.

Ухвалою від 13.02.2023 відкладено розгляд даної справи до 09.03.2023.

Судове засідання 09.03.2023 не відбулось, у зв`язку із оголошенням на території Вінницької області повітряної тривоги. Наступне судове засідання призначено на 14.03.2023.

Судовий розгляд справи 14.03.2023 відкладено до 16.03.2023.

Ухвалою від 16.03.2023 заяву представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні 16.03.2023.

Ухвалою від 16.03.2023 відмовлено в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Іншою ухвалою від 16.03.2023 задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено у справі №120/10954/22 будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Подільський центр судових експертиз".

Даною ухвалою також зупинено провадження у справі до одержання результатів експертизи.

12.04.2024 на адресу суду надійшов висновок експерта.

Ухвалою від 22.04.2024 поновлено провадження у даній справі. Судове засідання призначено на 02.05.2024.

Судове засідання 02.05.2024 не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 07.05.2024.

Судове засідання 07.05.2024 не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному. Наступне судове засідання призначено на 28.05.2024.

Ухвалою від 28.05.2024 постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 06.06.2024.

Належним чином повідомленні представники сторін в судове засідання 06.06.2024 не прибули.

Крім того, представником відповідача подано клопотання про розгляд справи без його участі. В поданому клопотанні представник відповідача також заперечив щодо задоволення вимог даного позову.

Представником позивача також подано клопотання про розгляд справи у його відсутність.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини 3 статті 194 КАС України, на думку суду, наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив, що згідно договору купівлі - продажу від 24.02.2003 серія ВАС № 677270 ВАТ "Вінницький пивзавод" було продано позивачу металевий кіоск за адресою: м. Вінниця, на розі вулиць Острозького - Привокзальна. Даний договір зареєстровано в реєстрі за № 206.

Як зазначив представник позивача в позовній заяві, згодом позивачем було реконструйовано даний металевий кіоск та на його місці було збудовано нежитлову будівлю площею 34,1 кв.м., що підтверджується технічним паспортом від 23.11.2022. Згідно даного технічного паспорту вищевказаний об`єкт зазначено саме як "нежитлова будівля", наявний бетонний фундамент та вказано про відсутність документу, що підтверджує прийняття в експлуатацію.

З огляду на це, в позовній заяві представник позивача зазначив, що дана будівля є об`єктом нерухомого майна, що збудовано самочинно.

Разом із тим, 10.11.2022 відповідачем було прийнято рішення №2440 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території Вінницької міської територіальної громади".

Пунктом 2.6 даного рішення, вирішено демонтувати ТС (тимчасову споруду) з літнім майданчиком за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, рекомендовано гр. ОСОБА_1 виконати демонтаж ТС з літнім майданчиком та привести земельну ділянку в стан придатний для подальшого використання, з ліквідацією наслідків розміщення, в термін до 30.12.2022 (пункт 2.6.1 рішення).

Разом із тим, представник позивача в позовній заяві наполягає на тому, що відповідачем невірно встановлено статус даної будівлі, яка не являється ТС в контексті діючого законодавства та на яку не розповсюджуються норми рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради №800 від 06.04,2017 щодо порядку демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд, що, в свою чергу, порушує права позивача щодо володіння та користування своїм майном.

Таким чином, незгода позивача із пунктом 2.6 рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2022 №2440 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території Вінницької територіальної громади" зумовила її звернення до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (далі - Закон №2807-IV) благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Статтею 5 Закону № 2807-IV передбачено, що управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 10 Закону №2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.

Згідно із положеннями статті 13 Закону №2807-IV до об`єктів благоустрою населених пунктів належать:

1) території загального користування: а) парки (гідропарки, лугопарки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки - пам`ятки садово-паркового мистецтва, спортивні, дитячі, історичні, національні, меморіальні та інші), рекреаційні зони, сади, сквери та майданчики; б) пам`ятки культурної та історичної спадщини; в) майдани, площі, бульвари, проспекти; г) вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки; ґ) пляжі; д) кладовища; е) інші території загального користування;

2) прибудинкові території;

3) території будівель та споруд інженерного захисту територій;

4) території підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору.

До об`єктів благоустрою можуть належати також інші території в межах населеного пункту.

За приписом п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону №2807-IV на об`єктах благоустрою забороняється: самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 34 Закону № 2807-IV правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають: порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; вимоги до утримання зелених насаджень на об`єктах благоустрою - територіях загального користування; вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; вимоги до санітарного очищення території; розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; інші вимоги, передбачені цим та іншими законами.

Підпунктом 7 пункту "а" частини 1 статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон №280/97-ВР) передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Згідно зі статтею 25 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до частин 1 та 5 статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

Частинами 6 та 7 статті 59 цього закону визначено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради. У разі незгоди сільського, селищного, міського голови (голови районної у місті ради) з рішенням виконавчого комітету ради він може зупинити дію цього рішення своїм розпорядженням та внести це питання на розгляд відповідної ради.

Згідно із ч. 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Частиною 3 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038-VI) передбачено, що розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів".

Відповідно до частини першої статті 38 Закону № 3038-VI у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.

У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

На підставі аналізу наведених вище положень законодавства вбачається, що порядок та реалізація повноважень суб`єктом владних повноважень щодо демонтажу тимчасової споруди залежить від виду об`єкта, що підлягає демонтажу. Орган місцевого самоврядування має повноваження приймати рішення про демонтаж об`єктів, якщо такі належать саме до тимчасових споруд у розумінні Правил благоустрою. Якщо ж об`єкт не є тимчасовою спорудою, його може бути примусово знесено в порядку, встановленому Законом №3038-VI, а саме - за судовим рішенням, ухваленим за позовом органу державного архітектурно-будівельного контролю.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення, представник позивача наполягає на тому, що будівля за адресою: вул. Привокзальна (біля буд. №1 по вул. Брацлавська) у м. Вінниці, не є тимчасовою спорудою, а є об`єктом нерухомого майна.

З метою з`ясування відповідних обставин, ухвалою від 16.03.2023 задоволено клопотання ОСОБА_1 та призначено у справі №120/10954/22 будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручити Товариству з обмеженою відповідальністю "Подільський центр судових експертиз".

Перед експертами було поставлено наступні питання:

1) об`єкт, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, б/н (біля буд. № 1 по вул. Брацлавська) є об`єктом нерухомого майна чи тимчасовою спорудою?;

2) якої глибини фундамент під об`єктом, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, б/н (біля буд. № 1 по вул. Брацлавська)?;

3) чи можливе переміщення об`єкту, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, б/н (біля буд. № 1 по вул. Брацлавська), без його знецінення та зміни призначення?

12.04.2024 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від ТОВ "Подільський центр судових експертиз" надійшов висновок експерта №704 від 11.04.2024.

Як видно зі змісту висновку експерта, після дослідження матеріалів адміністративної справи, які надійшли для проведення дослідження, проведеного натурного огляду об`єкту та дослідження нормативних документів у галузі будівництва експерт дійшов висновку, що станом на час проведення дослідження враховуючи конструктивні характеристики (наявність монолітного фундаменту з з/бетону, через який здійснюється нерозривний зв`язок будівлі з землею) нежитлова будівля літ. "А" з прибудовою літ. "а", загальною площею 34,1 кв.м. по вул. Привокзальна, б/н (біля буд. №1 по вул. Брацлавській) в м. Вінниця є об`єктом нерухомого майна.

З приводу другого питання, поставленого перед експертом, останній вказав, що під час проведення натурного обстеження об`єкту дослідження встановлено, що фундамент нежитлової будівлі літ. "А" з прибудовою літ. "а" по вул. Привокзальна б/н (біля буд. №1 по вул. Брацлавській) в м. Вінниця - плитний виконаний з монолітного з/бетону товщиною 0,60 м., армований. Монолітна плита виконана по щебеневій подушці товщиною 300 мм. Заглиблення фундаментів у місці влаштованого шурфу - 0,90 м. Оскільки нежитлова будівля розташована на земельній ділянці з рельєфом, то і глибина фундаменту відносно рівня позначки поверхні землі буде різною (фото у додатку 1 до даного висновку).

З приводу третього питання експерт зазначив, що після огляду об`єкту та дослідження нормативних документів у галузі будівництва, аналізу конструктивної схеми нежитлової будівлі літ. "А" з прибудовою літ. "а" загальною площею 34,1 кв.м. по вул. Привокзальна б/н (біля буд. №1 по вул. Брацлавській) в Вінниця та вузлів кріплення між конструкціями та їх елементами, можна зробити висновок, що переміщення нежитлової будівлі літ. "А" з прибудовою літ. "а" без їх знецінення та зміни призначення є неможливим.

Таким чином, висновком експерта фактично підтверджено твердження представника позивача, що будівля за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, б/н (біля буд. № 1 по вул. Брацлавська) є об`єктом нерухомого майна, а не тимчасовою спорудою, у зв`язку з чим така, у разі існування передбачених законом обставин для цього, може бути знесена в порядку, встановленому Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" або Цивільним кодексом України на підставі судового рішення, що набрало законної сили, в залежності від правових підстав для такого знесення.

З огляду на вище викладене, а також враховуючи усі вище викладені обставини та висновок експерта, суд приходить до висновку, що нежитлова будівля за адресою: м. Вінниця, вул. Привокзальна, б/н (біля буд. № 1 по вул. Брацлавська) є об`єктом нерухомого майна, а тому не може бути демонтована на підставі спірного рішення в порядку, встановленому законом для самовільно розміщених тимчасових споруд.

Як наслідок, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог даного позову та наявність підстав для скасування пункту 2.6 (що включає в себе підпункти 2.6.1, 2.6.2, 2.6.3 та 2.6.4) рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2022 №2440 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території Вінницької територіальної громади".

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати пункт 2.6 (що включає в себе підпункти 2.6.1, 2.6.2, 2.6.3 та 2.6.4) рішення Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 10.11.2022 №2440 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та малих архітектурних форм на території Вінницької територіальної громади".

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, )

Повний текст рішення складено 06.06.2024.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна