Справа № 420/34555/23
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 р.м. ОдесаСправа № 420/34555/23

Головуючий в 1 інстанції: Левчук О. А.

Місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 96 від 03.10.2023, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи на підставі трудової книжки серії НОМЕР_1 від 18.05.1982 року та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2023 року про призначення пенсії за віком.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що працівник не відповідає за правильність записів трудової книжки та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення, в тому числі правильності проставлення печаток. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Разом з тим, записи в трудовій книжці позивача щодо прийняття, переведення та звільнення з роботи містять номер та дату наказу, на підставі яких такі були внесені. Трудова книжка містить усі необхідні записи та підтверджує трудову діяльність позивача, а також з неї не вбачається жодних виправлень, підчищень тощо. Тобто, позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться всі відповідні записи про спірні періоди роботи із відомостями, які відповідають вимогам законодавства.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 96 від 03.10.2023 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2023 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в результаті дослідження матеріалів справи, до страхового стажу не зараховані періоду роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.05.1982, а саме, не зараховано періоди роботи з 18.05.1982 по 26.11.1982, з 14.12.1982 по 07.02.1983, з 24.02.1984 по 28.04.1984, з 02.07.1986 по 27.08.1986, з 01.10.1986 по 04.04.2024 4 24.04.1992, з 26.10.1992 по 16.12.1992, з 18.02.1993 по 18.03.1993, з 27.05.1996 по 06.05.1998 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 12.02.2003 по 08.11.2003, з 21.12.2005 по 17.09.2005, з 01.04.2009 по 25.11.2009, оскільки вказана трудова книжка була оформлена з порушенням встановлених норм, а тому, Управління не мало жодних правових підстав для її врахування при визначені права на пенсію. Також до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.05.1982 не було зараховано період роботи в колгоспі ім. Леніна з 19.03.1995 по 21.09.1995, оскільки Позивачем не надано відомостей про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (а.с. 81-83).

03 жовтня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, за принципом екстериторіальності, прийнято рішення № 96, яким відмовлено в призначенні пенсії, оскільки згідно наданих документів та індивідуальних відомостей страхований стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 05 років 04 місяці 14 дні. До страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 18.05.1982 року не зараховано періоди роботи з 18.05.1982 по 26.11.1982, з 14.12.1982 по 07.02.1983, з 24.02.1984 по 28.04.1984, з 02.07.1986 по 27.08.1986, з 01.10.1986 по 24.04.1992, з 26.10.1992 по 16.12.1992, з 18.02.1993 по 18.03.1993, з 27.05.1996 по 06.05.1998 та періоди отримання допомоги по безробіттю з 12.02.2003 по 08.11.2003, з 21.12.2005 по 17.09.2005, з 01.04.2009 по 25.11.2009, оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня печатка. До страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.05.1982 не зараховано період роботи в колгоспі ім. Леніна з 19.03.1995 по 21.09.1995, оскільки відомості про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві заявником не надано. Стосовно ж зауваження щодо того, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на роботодавця, або спеціально уповноважену особу, слід зазначити, що дійсно обов`язок щодо заповнення трудових книжок працівників покладено саме на роботодавця, а не на позивача, однак, позивач не здійснив заходів щодо приведення записів своєї трудової книжки у відповідність з діючими нормами, натомість, позивач звернувся до суду та фактично вимагає покласти відповідальність за некоректні записи трудової книжки безпосередньо на Головне управління яке, у свою чергу, жодним чином не має стосунку чи повноважень щодо заповнення трудової книжки позивача.

Не погодившись з відмовою у зарахуванні періодів роботи згідно трудової книжки до страхового стажу при призначенні пенсії та відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка НОМЕР_3 від 18.05.1982 року містить інформацію про трудовий стаж з відповідними записами про роботу позивача, а також містить посилання на відповідні накази, на підставі яких зроблено записи про прийняття позивача на роботу та звільнення з роботи, а тому дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № № 96 від 03.10.2023 року про відмову у призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому вказав, що дотримання позивачем під час звернення із заявою про призначення пенсії, інших вимог Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, пенсійним органом не перевірялось, а тому зобов`язав Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2023 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Статтею 4 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема, види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" гарантовано право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 26 Закону №1058-IV встановлені умови призначення пенсії за віком. За загальним правилом особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності відповідного стажу, визначеного у статті 26 Закону № 1058-IV, який у період з 1 січня 2023 по 31 грудня 2023 становить не менше 30 років.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Судом встановлено, що на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком позивач досяг 60-річного віку.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджений постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 (надалі, також - Порядок №637). Згідно з пунктом 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Виходячи з приписів Порядку №637, підтвердження трудового стажу потрібне у разі відсутності трудової книжки, необхідних записів в трудовій книжці, а також якщо містяться неправильні й неточні записи про періоди роботи.

Станом на час внесення записів щодо спірних періодів роботи позивача загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 (далі - Інструкція № 162).

Згідно п.п. 1.1. Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом трудової діяльності робітників та службовців.

Відповідно до пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу.

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються охайно, ручкою кульковою або пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

З кожним записом, що вноситься на підставі наказу (розпорядження) у трудову книжку (вкладиш) про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу та звільнення, адміністрація зобов`язана ознайомити власника цієї книжки (вкладиша) під розписку в особистій картці (типова міжвідомча форма N Т -2, затверджена ЦСУ СРСР), в якій має бути повторено точний запис із трудової книжки (вкладиша) (п.2.4. Інструкції №162).

У разі виявлення неправильного чи неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу (п.2.5. Інструкції №162).

Якщо підприємства, що внесли неправильний або неточний запис, ліквідовані, виправлення здійснюються правонаступником, а за його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковано ліквідоване підприємство.(п.2.7. Інструкції №162).

Суд зазначає, що наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за № 58, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за № 110, затверджена Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників (надалі - Інструкція №58), з прийняттям якої Інструкція №162 не застосовується.

Слід зазначити, що відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 58 трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають. (Постановою від 27.04.1993 №301 Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників затверджено зразок бланку трудової книжки). Отже законодавством продовжено використання бланку попереднього зразка та Інструкцією №58 припинено застосування Інструкції 162.

При цьому, суд звертає увагу, що в Інструкції №58 закріплені аналогічні вимоги, що були викладені у попередній Інструкції №162.

Розділом б) Інструкції №58 визначений порядок занесення відомостей про працівника.

Згідно з п.2.4 Інструкції №58 визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Пунктом 2.6. вищезазначеної інструкції передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та

заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Так, згідно пункту 2.11. Інструкції №58 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (п. 2.12. Інструкції №58).

З матеріалів справи вбачається, що на титульній сторінці трудової книжки НОМЕР_3 від 18.05.1982 року відсутня печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), яке вперше заповнювало трудову книжку позивача.

Водночас, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення його трудової книжки та бухгалтерських документів на підприємстві, тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене вище узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Отже, як інструкція № 58 так і постанова Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 не передбачає настання негативних наслідків чи відповідальності для особи, щодо якої вона складена у випадку порушення порядку ведення трудової книжки.

Також, Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Слід зазначити, що зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назви підприємств та періоди роботи, з аналізу усіх граф трудової книжки (відомості про накази, реквізити посадових осіб, що вчиняли записи, тощо).

Стосовно не зарахування до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 18.05.1982 періодів роботи в колгоспі ім. Леніна з 19.03.1995 по 21.09.1995, оскільки відомості про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві заявником не надано, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Виходячи з аналізу наведеної норми ч. 2 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ, вбачається, що умова стосовно виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві стосується виключно членів колгоспу. В іншому випадку, зокрема, роботи в колгоспі на підставі трудового договору, застосовується загальний порядок, передбачений ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З трудової книжки вбачається, що позивач був членом колгоспу ім. Леніна, водночас вона не містить відомостей щодо встановленого мінімуму трудоднів (людиноднів) за рік та кількості відроблених людиноднів за рік.

В свою чергу, колегія суддів зазначає, що надана позивачем копія трудової книжки серії НОМЕР_3 від 18.05.1982 року не є трудовою книжкою колгоспника, ведення якої передбачено для трудової діяльності членів колгоспів відповідно до постанови Ради Міністрів СССР №310 від 21.04.1975 «Про трудові книжки колгоспників», а є трудовою книжкою, ведення якої передбачено спільною постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 06.09.1973 №656 «Про трудові книжки працівників та службовців» та форма якої не передбачає внесення відомостей щодо встановленого мінімуму трудоднів (людиноднів) за рік та кількості відроблених людиноднів за рік.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, у необхідних випадках посадовими особами територіальних органів Пенсійного фонду України надається допомога щодо одержання відсутніх у особи документів для призначення пенсії.

Суд вказує, що Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3 статті 44 Закону № 1058-IV).

Отже, територіальний орган Пенсійного фонду може скористатись своїм правом перевірки даних трудової книжки позивача в частині відомостей про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві.

Суд також враховує, що відповідачем не було надано жодних пояснень та доказів на спростовування відомостей, які відображені у трудовій книжці позивача, де міститься інформація про періоди його роботи, а також вжиття заходів для з`ясування їх достовірності та доказів, які б свідчили про те, що позивач не має права на зарахування до страхового стажу спірних періодів роботи.

У спірному рішенні відповідачем не надавалась оцінка наявності у позивача стажу для призначення пенсії конкретно за кожним періодом роботи, зазначеним у трудовій книжці позивача, а тому з урахуванням вищевикладених норм права суд першої інстанції правомірно зобов`язав повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та визнав протиправним та скасував оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії.

Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено та підписано 04 червня 2024 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова