Справа № 160/8313/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2024 рокуСправа №160/8313/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області), в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці періоду половина строку навчання на денному відділені у Харківському юридичному інституті з 01.09.1959 по 30.12.1963 - 02 роки 02 місяці 00 днів; слідчий прокурори Ленінського району міста Дніпропетровська з 24.03.1964 по 08.06.1964 - 02 місяців 15 днів; слідчий прокурори Красногвардійського району міста Дніпропетровська з 08.06.1964 по 17.03.1968 - 03 роки 09 місяців 09 днів; співробітник органів внутрішніх справ Дніпропетровського міськвиконкому з 01.04.1969 по 04.11.1975 - 06 роки 07 місяців 03 дні.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду навчання на денному відділені у Харківському юридичному інституті з 01.09.1959 по 30.12.1963 - 02 роки 02 місяці 00 днів; слідчий прокурори Ленінського району міста Дніпропетровська з 24.03.1964 по 08.06.1964 - 02 місяців 15 днів; слідчий прокурори Красногвардійського району міста Дніпропетровська з 08.06.1964 по 17.03.1968 - 03 роки 09 місяців 09 днів; співробітник органів внутрішніх справ Дніпропетровського міськвиконкому з 01.04.1969 по 04.11.1975 - 06 роки 07 місяців 03 дні.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу 38 років 08 місяців 29 днів, у розмірі 86 відсотків від суми 143 776,80 грн. встановленої довідкою територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області №333 від 21.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , є суддею у відставці з 2003 року відповідно до рішення Верховної Ради України від 03 квітня 2003 року №722-ІV та має відповідний стаж, який дає право на відставку. На підставі наказу №92 позивача з 05 травня 2003 року було відраховано зі штату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з посади голови суду. З 2003 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання. 21.02.2020р. позивач отримала в територіальному управлінні Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області довідку № 333 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, в якій зазначено, що станом на 18.02.2020 суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, складає 143 776,80 грн. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області № 333 від 21.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020. Проте, розмір відповідач виплачує значно менше ніж повинно бути. Згідно з розрахунком від 05.05.2003, який наявний в матеріалах пенсійної справи, стаж роботи на посаді судді та посадах які входять до стажу на посаді судді, станом на 05.05.2003 становить - 38 років 08 місяців 29 днів. Відповідач повинен нараховувати та виплачувати щомісячно 143 776,80 х 86 % = 123 648,05 грн. Проте, ці виплати становлять на рівні 56%, тобто відповідач врахував тільки стаж безпосередньо на посаді судді. 27 лютого та 21 березня 2024 року позивач звернулася із заявами про повідомлення про процента, який береться до розрахунку відповідачем, та які роки не були зараховані та з яких причин. Було дуже дивним двічі отримати від посадових осіб, текст з посиланням на відсутність підстав для перерахунку, бо у 2024 році не відбулося збільшення прожиткового мінімуму для встановлення нового розміру окладу судді. Фактично звернення стосувалися правильного виконання рішення суду за попередні роки починаючи з 19.02.2020 року у розмірі 86 % від наданої довідки. Правові норми Порядку №3-1 та Порядку №22-1 не наділяють повноваженнями територіальні органи Пенсійного фонду України на ревізування стажу роботи судді та складових довідки про розмір суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді, у відставці. Вказані обставини слугували зверненню до суду.
Ухвалою суду від 05.04.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
29.04.2024 року від позивача надійшло клопотання, в якому вона просила долучити до матеріалів справи розрахунок стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довідного грошового утримання, та було надано ТУ ДСА України в Дніпропетровській області та були враховані під час звільнення у відставку. Просила відповідно до розрахунку визнати за позивачем право на врахування стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 35 років 10 місяці 02 дні, а тому відсоткове значення суддівської винагороди має складати 80 відсотків. В позовній заяві було допущено помилки при зазначені цих складових.
30.04.2024 року до суду від відповідача надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 2003 р. ОСОБА_1 перебуває на обліку Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі 160/17375/20 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, ) про визнання відмову протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 15.05.2020 року в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із заявою від 17.03.2020.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області № 333 від 21.02.2020 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020р.

Згідно з розрахунком від 05.05.2003, який наявний в матеріалах пенсійної справи, стаж роботи на посаді судді та посадах які входять до стажу на посаді судді, станом на 05.05.2003 загальний стаж становив 40 р. 6 міс. 4 дн, стаж роботи судді 27 р. 1 міс. 0 дн.

При цьому при перерахунку довічного грошового утримання позивача, в т.ч. на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.01.2021 року у справі 160/17375/20 відповідачем застосовано 56% винагороди працюючого судді на відповідній посаді.

Згідно розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, виданого ТУ ДСА в Дніпропетровській області, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 05.05.2003 року становить 35 років 10 місяців 02 дні, в яких:

- навчання на денному відділені у Харківському юридичному інституті з 01.09.1959 по 26.12.1963 - 02 роки 01 міс. 28 дн.

- слідчий прокуратури Ленінського, Красногвардійського районів м. Дніпропетровська з 24.03.1964 по 17.03.1968 03 роки 11 міс. 24 дн.

- слідчий Красногвардійського РВС м. Дніпропетровська з 01.04.1969 по 04.11.1975 06 років 07 міс. 04 дн.

- суддя, голова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з 31.03.1980 по 05.05.2003 23 роки 01 міс. 06 дн.

Розмір щомісячної доплати за вислугу років 80%, доплата за адміністративну посаду 10 %.

Таким чином, спірним питанням є застосування відповідачем 56% суддівської винагороди при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача, замість 80% винагороди працюючого судді на відповідній посаді, а також не зарахування до стажу роботи судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці періоду половини строку навчання на денному відділені у Харківському юридичному інституті, перебування на посаді слідчого прокуратури Ленінського, Красногвардійського районів м. Дніпропетровська; перебування на посаді перебування на посаді слідчого Красногвардійського РВС м. Дніпропетровська.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями ст.130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначив, що право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов`язків судді. Надання судді за рахунок держави матеріального і соціального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим, будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Конституційний Суд України також висловлював аналогічні позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування судів), від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій та гарантій), від 01 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії та щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів).

З огляду на викладене, конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справах № 713/1064/17, № 686/24597/16-а, № 686/1938/17, № 766/7021/17, №686/24597/16-а, від 11 грудня 2018 року у справі № 522/5168/17, від 22 жовтня 2020 року у справі № 420/1234/19, від 28 серпня 2023 року у справі №360/6255/21.

На момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: 05.05.2003, діяв Закон України "Про статус суддів" 15 грудня 1992 року №2862-XII (далі ЗУ №2862-XII, чинний на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЗУ №2862-XII кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

Абз. 2 ч. 4 зазначеної вище статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді більше 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Враховуючи викладене, суд вважає, що нормами чинного законодавства, яке діяло на момент призначення позивача на посаду судді, та на період звільнення у відставку, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половину строку навчання за денною формою на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а також стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Вказані правові висновки узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом в постановах від 10.12.2020 у справі № 638/7938/17, від 14.12.2020 у справі № 592/4591/17, від 27.01.2021 у справі № 591/2397/17.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій та статус суддів № 1402-VIIІ (далі Закон №1402- VIIІ) із змінами, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи і посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) та звільнення відставку.

Суд також виходить з того, що неправомірним є позбавлення судді набутого статусу (статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі), оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності.

Відповідно, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним та незмінним, оскільки пенсійний орган не наділений повноваженнями зменшувати обрахований для прийняття рішення про відставку стаж роботи позивача на посаді судді, виходячи з якого і встановлювалося щомісячне довічне грошове утримання позивача.

Водночас, правовідносини стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються частиною четвертою статті 142 Закону №1402-VIII, відповідно до якої перерахунок проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, але з урахуванням частини третьої статті 142 Закону № 1402-VIII, яка не вказує на необхідність зміни обчисленого раніше стажу позивача, але чітко визначає, що щомісячне довічне грошове утримання має виплачуватися судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, із збільшенням на два відсотки грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання.

При цьому, суд наголошує на тому, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 142 Закону №1402-VIII, не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020 року, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII та виплаті позивачу виходячи із 80 відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді (35 років стажу судді, з яких 20 років - 50%; і 15 років по 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 30%).

Інше застосування положень частини четвертої статті 142 Закону № 1402-VIII призведе до нерівності судді, які вийшли у відставку до 30.09.2016 року та суддів, які після проходження кваліфікаційного оцінюванню, відпрацювали на посаді судді щонайменше три роки.

Згідно розрахунку стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання, виданого ТУ ДСА в Дніпропетровській області, стаж роботи ОСОБА_1 станом на 05.05.2003 року становить 35 років 10 місяців 02 дні, в яких:

- навчання на денному відділені у Харківському юридичному інституті з 01.09.1959 по 26.12.1963 - 02 роки 01 міс. 28 дн.

- слідчий прокуратури Ленінського, Красногвардійського районів м. Дніпропетровська з 24.03.1964 по 17.03.1968 03 роки 11 міс. 24 дн.

- слідчий Красногвардійського РВС м. Дніпропетровська з 01.04.1969 по 04.11.1975 06 років 07 міс. 04 дн.

- суддя, голова Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з 31.03.1980 по 05.05.2003 23 роки 01 міс. 06 дн.

Розмір щомісячної доплати за вислугу років 80%.

Суд зазначає, що відповідач не наділений повноваженнями на ревізування стажу роботи судді та складових довідки про розмір суддівської винагороди для визначення щомісячного довічного грошового утримання судді, у відставці.

Відповідно, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним та незмінним, оскільки пенсійний орган не наділений повноваженнями зменшувати обрахований для прийняття рішення про відставку стаж роботи позивача на посаді судді, виходячи з якого і встановлювалося щомісячне довічне грошове утримання позивача.

Відповідно до пункту 11 Основних принципів незалежності судових органів (схвалені резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року) термін повноважень суддів, їх незалежність, безпека, відповідна винагорода, умови служби, пенсії і вік виходу на пенсію повинні належним чином гарантуватися законом.

Вищенаведене узгоджується з положеннями Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Так, згідно з пунктом 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17 листопада 2010 року Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки "оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов`язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв`язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці".

Щодо обраного способу захисту.

У клопотанні, яке було подано позивачем та зареєстроване судом, ОСОБА_1 самостійно зазначила про допущені у тексті позовної заяви помилки.

Так, під час розгляду справи судом досліджено зміст позовної заяви, відзиву та усіх доданих до справи документів та встановлені описки щодо відсотків суддівської винагороди судді, з якого повинно бути вирахувано щомісячне грошове утримання позивача, як судді у відставці, періодів та строків навчання та роботи позивача.

В зв`язку із чим, суд, враховуючи зміст розрахунку, який було подано позивачем разом із клопотанням, дійшов висновку, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці періоду половина строку навчання на денному відділені у Харківському інституті з 01.09.1959 по 26.12.1963 - 02 роки 01 міс. 28 дн., періодів перебування на посаді слідчого прокуратури Ленінського, Красногвардійського районів м. Дніпропетровська з 24.03.1964 по 17.03.1968 03 роки 11 міс. 24 дн., слідчого Красногвардійського РВС м. Дніпропетровська з 01.04.1969 по 04.11.1975 06 років 07 міс. 04 дн., є протиправними.

При цьому порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду навчання на денному відділені у Харківському інституті з 01.09.1959 по 26.12.1963 - 02 роки 01 міс. 28 дн., періодів перебування на посаді слідчого прокуратури Ленінського, Красногвардійського районів м. Дніпропетровська з 24.03.1964 по 17.03.1968 03 роки 11 міс. 24 дн., слідчого Красногвардійського РВС м. Дніпропетровська з 01.04.1969 по 04.11.1975 06 років 07 міс. 04 дн.

Крім того, оскільки щомісячне довічне грошове утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці призначене та виплачується з 2003 року, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу 35 років 10 місяців 02 дні, у розмірі 80 відсотків від суми 143 776,80 грн. встановленої довідкою територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області №333 від 21.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та виплатити з урахуванням різниці, яка була виплачена в цей період.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з ч. 2 ст.73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень дії якого оскаржується, не виконано покладеного на нього обов`язку доказування правомірності своїх дій.

Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд.26) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу судді, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці періоду половина строку навчання на денному відділені у Харківському інституті з 01.09.1959 по 26.12.1963 - 02 роки 01 міс. 28 дн., періодів перебування на посаді слідчого прокуратури Ленінського, Красногвардійського районів м. Дніпропетровська з 24.03.1964 по 17.03.1968 03 роки 11 міс. 24 дн., слідчого Красногвардійського РВС м. Дніпропетровська з 01.04.1969 по 04.11.1975 06 років 07 міс. 04 дн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду навчання на денному відділені у Харківському інституті з 01.09.1959 по 26.12.1963 - 02 роки 01 міс. 28 дн., періодів перебування на посаді слідчого прокуратури Ленінського, Красногвардійського районів м. Дніпропетровська з 24.03.1964 по 17.03.1968 03 роки 11 міс. 24 дн., слідчого Красногвардійського РВС м. Дніпропетровська з 01.04.1969 по 04.11.1975 06 років 07 міс. 04 дн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 19.02.2020 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу 35 років 10 місяців 02 дні, у розмірі 80 відсотків від суми 143 776,80 грн. встановленої довідкою територіального управління Державної судової адміністрації в Дніпропетровській області №333 від 21.02.2020 року про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з урахуванням вже фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2024 року.

Суддя О.М. Неклеса