Справа № 520/10618/24
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

04 червня 2024 року № 520/10618/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, буд. 15, м.Івано-Франківськ, ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром 3 під., м.Харків, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд: визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову в перерахунку пенсії; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок пенсії; стягнути 1211, 20 грн судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відмова відповідача перерахувати пенсію через відсутність первинної документації є протиправною, адже створення умов для пенсійного забезпечення осіб є позитивним зобов`язанням держави у сфері прав людини - обов`язком держави, який вимагає від національних органів влади застосувати необхідні засоби для гарантування прав людини відповідно до загальних засад міжнародного права.

Відповідач ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надав відзив на адміністративний позов, у якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що позивач звернувся із заявою про перерахунок пенсії. За результатами розгляду якої ухвалено рішення про відмову в перерахунку пенсії від 23.02.2024 №24 оскільки до заяви надано довідки, видані архівним відділом Тазівського району (Росія), які не підтверджено первинними документами, а також, згідно листа Міністерства соціальної політики №2800-030102-5/56030 від 27.12.2022, з 01.01.2023 припинено участь Російської Федерації в угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13,03.1992. Акти позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні.

Відповідач ГУ ПФУ в Харківській області надав відзив на позовну заяву, у якому погоджується з винесеним Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішенням від 23.02.2024 №3570/03-16 про відмову в перерахунку пенсії позивача, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію по інвалідності (IІІ група, загальне захворювання) призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 15.01.2019 року.

13.02.2024 року позивач звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області з заявою щодо перерахунку пенсії (зміна періоду 60 місяці до 01.07.2000 згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування), до якої додано архівні довідки про стаж та заробітну плату, видані адміністрацією Тазовського району (РФ)

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 23.02.2024 о/р 24, прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно з поданою ним заявою, у зв`язку з тим, що долучена довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами , акти позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні; також зазначено, що згідно листа Міністерства соціальної політики №2800-030102-5/56030 від 27.12.2022, з 01.01.2023 припинено участь РФ в угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. Акти позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату в матеріалах електронної пенсійної справи відсутні.

Не погодившись з такою відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність приписам ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Положенням статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.91 №1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV), який набрав законної сили з 01.01.2004.

Відповідно до статті 40 Закону № 1058-ІV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу, починаючи з 01 липня 2000. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Довідка про заробітну плату видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ, організацій або архівними установами, які прийняли первинні документи на зберігання.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону № 1058-ІV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Питання пенсійного забезпечення громадян України, які працювали на території РФ, регулювалися Угодою про гарантії прав громадян держав- учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, відповідно до якої пенсійне забезпечення громадян держав- учасниць Угоди здійснюється за нормами законодавства держави, на території якої вони проживають. Ця угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди). Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які враховуються до трудового стажу.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13 березня 1992 р., пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. Вказана Угода підписана Україною та російською федерацією та відповідно, була обов`язкова для застосування в спірний період державними органами вказаних держав.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Згідно частини 3 статті 6 цієї Угоди обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах-учасницях Угоди введена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Зазначеною Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, і відповідно, заробіток за такий період також підлягає включенню при обчисленні пенсії.

При цьому, ч. 2 ст. 13 Угоди передбачає, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав № 01-1/2-07 від 26 березня 2008 року визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди.

Отже, наведені положення зазначених вище Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають. При цьому обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Як зазначено вище, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 23.02.2024 о/р 24 прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії згідно з поданою ним заявою, у зв`язку з тим, що долучена довідка про заробітну плату не підтверджена первинними документами та відсутній акт позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату в матеріалах електронної пенсійної справи.

З цього приводу суд зазначає таке.

Наданою позивачем пенсійному органу довідки про стаж та заробіток №499/С, 500/С, 501/С, 661/С, 662/С, 663/С від 15.04.2019, видані архівним відділом Тазівського району (Росія) містять відомості про заробітну плату позивача (з розбивкою по місяцях) за період роботи з 29.03.1985 по 31.12.1987 та з 01.01.1988 по 11.12.1990

У цих довідках зазначено, що вони видані на підставі особистих карток форми 54, відомостей про нарахування заробітної плати (особових рахунків), а отже суми, вказані у них, відповідають первинним документам.

Будь-яких посилань на невідповідність архівних довідок чинному законодавству (або їх недостовірності) відповідач в оскаржуваному рішенні не навів.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суд, які містяться у постановах від 21.02.2020 (справа № 291/99/17) та 29.07.2020 (справа № 341/1132/17), які полягають у тому, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

При цьому, суд відхиляє посилання на те, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 19.06.2023, оскільки вказані обставини не впливають на правомірність прийнятого рішення пенсійного органу, та не стосується періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Доводи відповідача про те, що у документах пенсійної справи відсутні довідки про підтвердження сплати страхових внесків (зборів) до Пенсійного фонду РФ, то підстав для врахування спірних архівних довідок про заробітну плату для розрахунку пенсії позивача немає, суд оцінює критично, оскільки вказане не було підставою для відмови у перерахунку пенсії позивача згідно з оскаржуваним рішенням.

У п.75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018р. по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18) указано, що адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені/зазначені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Суд зазначає, що обов`язок отримання інформації від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків за періоди роботи після 01 січня 2004 року в силу приписів Порядку № 22-1 покладений саме на орган, що призначає пенсію, у спірному випадку на відповідачів. Нездійснення такого обов`язку при призначенні пенсії не є правовою підставою для неврахування, як стажу роботи позивача за спірні періоди до страхового стажу, так і заробітної плати (доходу) за періоди такого стажу.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що за своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо зарахування страхового стажу/призначення та перерахунку пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Зважаючи на те, що в ході розгляду справи суд дійшов висновку щодо протиправності рішення про відмову в перерахунку пенсії, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку пенсії від 23.02.2024 року №3570/03-16, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву позивача від 13.02.2024 про перерахунок пенсії.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 210 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку визначеному ст.139 КАС України

Керуючись ст.257-263, 293,295,297 КАС України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про відмову в перерахунку пенсії від 23.02.2024 року №3570/03-16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року про перерахунок пенсії та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Зоркіна Ю.В.