Справа № 610/1050/24
Суддя: Тімонова В. М.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/1050/24
Провадження № 2-а/610/4/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2024 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

при секретарі Кучеренко Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду м. Балаклія у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, інспектора СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Устиченка Сергія Валерійовича, поліцейського СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Резніка Андрія Івановича, Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2024 ОСОБА_1 подав до Балаклійського районного суду Харківської області позовну заяву, у якій просить: визнати дії інспектора СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Устиченка С.В., поліцейського СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Резніка А.І. та ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП протиправними; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕНА № 1509142 від 23.02.2024, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП; провадження у справі закрити; стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 23.02.2024 його було зупинено по АДРЕСА_1 та складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ААД № 012900, про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, після чого без сповіщення було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1509142 від 23.02.2024 за порушення ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. З даним правопорушенням не погоджується, оскільки при зупинці декілька разів наголошував, що він не є водієм транспортного засобу. Вказав, що транспортний засіб був у справному стані, на відеозаписі, який додано до позову, вбачається, що номерний знак повністю читаємий. Рішення посадової особи не відповідає дійсним обставинам щодо притягнення його до відповідальності. Вказану постанову винесено з порушенням процедури та порядку розгляду справи, оскільки інспектором не виконано обов`язкової умови визначеної ст. 251 КУпАП щодо отримання доказів, які він повинен був дослідити та на підставі них прийняти законне рішення. За викладених обставин позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Крім того, просив поновити строк на оскарження вказаної постанови, оскільки особисто не отримував її, а дізнався лише після отримання 08.04.2024 листа від Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області СМУ МЮ.

Ухвалою від 18.04.2024 вказаний адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

В установлений судом строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.

Ухвалою суду від 29.04.2027 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 09.05.2024 залучено до участі у справі як другого відповідача - Головне управління Національної поліції в Харківській області.

16.05.2024 з ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшли письмові пояснення відповідачів - інспектора СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Устиченка С.В., поліцейського СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 , у яких вказано, що 23.02.2024 о 23.00 год., перебуваючи на чергуванні на території патрулювання Балаклійської ОТГ було виявлено автомобіль АЗЛК «Москвич», у якого були відсутні задні бризговики, не підсвічувався задній номерний знак та в подальшому стало відомо, що у водія ОСОБА_1 відсутнє водійське посвідчення та страховий поліс. Даний автомобіль було зупинено та під час спілкування водієві ОСОБА_1 було повідомлено про те, що транспортний засіб має технічні несправності. Під час спілкування у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння та було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння, але останній відмовився, після чого йому було повідомлено про складання стосовно нього постанови за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Під час складання протоколів позивач намагався втекти з місця зупинки транспортного засобу, також відмовився ознайомлюватися та підписувати постанову та протокол про адміністративне правопорушення. Також вказали про пропущення позивачем строків, передбачених ст. 289 КУпАП, підстави для їх поновлення відсутні.

21.05.2024 представником відповідача ГУНП в Харківській області подано відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 23.02.2024 о 23:31 год. по АДРЕСА_1 поліцейським ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області старшим сержантом поліції Резніком А.І. розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 .

Розглядом справи встановлено, що 23.02.2024 о 23:15 ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 керував транспортним засобом марки АЗЛК 2140, у якого не підсвічувався державний номерний знак в темну пору доби та в ході розгляду адміністративної справи не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.9 «в» ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. На підставі статей 33 та 284 КУпАП поліцейським прийнято рішення про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 гривень. Посилання позивача про те, що він не є водієм транспортного засобу «Москвич 2104» неспроможні, так як відеозапис підтверджує факт керування ОСОБА_1 вищезазначеним транспортним засобом. Позивач в позовній заяві стверджує про те, що в транспортному засобі було троє осіб, він, його товариш ОСОБА_4 та тверезий водій, який є його членом сім`ї і який відповідно був за кермом транспортного засобу, а не він. Як вбачається з відеозапису від 23.02.2024, а саме: на 01.51 хвилині, співробітник поліції запитує у позивача: «вас в машині двоє?», на що ОСОБА_1 підтверджує цей факт, що в свою чергу є спростуванням твердження останнього про те, що по-перше, їх в нетверезому стані ніякий тверезий водій не віз, по-друге, ОСОБА_1 навіть сам в позовній заяві стверджує, що вони з його товаришем ОСОБА_4 були в стані алкогольного сп`яніння, а по-третє, на відеозаписі видно, що окрім ОСОБА_1 та його товариша з машини більш ніхто не виходив. І тим паче на відеозаписі, саме на 04.58 хвилині сам ОСОБА_4 пояснює, що зараз підійде тверезий водій, що також є підтверджуючим фактом керування ОСОБА_1 транспортним засобом без посвідчення водія та в стані алкогольного сп`яніння. В подальшому на 08.26 хвилині дійсно підійшов тверезий водій, який не перебував за кермом вищезазначеного транспортного засобу. Далі на відеозаписі вбачається, що ОСОБА_1 представляється не своїм ім`ям та не хоче називати своє ім`я, вказуючи поліцейським на те, що вони його знають. Однак все ж таки в подальшому позивач назвав свої дані, та на 13.26 хвилині відеозапису пішов під час розгляду справи про вчинення ним адміністративного правопорушення в невідомому напрямку та більше не з`являвся, що засвідчено не тільки відеозаписами, а свідками, які були на місці події, а саме ОСОБА_4 та тверезим водієм, який прибув на місце події. Вищезазначене дає підстави стверджувати про те, що сам позивач позбавив себе права ознайомлюватись з відео доказами на місці розгляду справи, надавати пояснення під час розгляду справи, ознайомлюватись зі своїми правами та ознайомлюватись зі змістом постанови, серії ЕНА № 1509142 від 23.02.2024.

Отже, поліцейський діяв правомірно, в межах діючого законодавства, а тому підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не вбачається. Поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінює порушення позивачем ПДР не тільки за своїм внутрішнім переконанням, але й маючи відповідні відеозаписи - докази, які підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, зробив вірний висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Відеозаписи є належними та допустимими доказами у справі, оскільки вони підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, і відсутність в постанові, серії ЕНА № 1509142 від 23.02.2024 повідомлення про використання технічного засобу (при наявності на відеозапису повідомлення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та тверезому водієві працівником поліції про те, що ведеться відео зйомка), номеру камери та на який засіб фіксувався відеозапис, жодним чином не призводить до порушення прав і свобод правопорушника і не впливає на справедливість судового розгляду в цілому.

Щодо зазначення позивачем в позовній заяві про те, що йому була завдана моральна шкода через винесення незаконної постанови, та завдану моральну шкоду оцінює в 5000 грн, зазначив наступне.

ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області є структурним підрозділом, яке не є самостійною юридичною особою. І, в свою чергу, законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди з бюджетних асигнувань виділених на фінансування ГУНП в Харківській області, а тому таке стягнення не може бути покладеним ні на ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, який є структурним підрозділом ГУНП в Харківській області, ні на державний орган ГУНП в Харківській області.

З позовної заяви вбачається, що позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилась у тому, що його рахунки заблоковані, та через це йому доводиться кожного дня звертатись до свого роботодавця за тим, що він йому давав оплату готівкою.

Вважає, що через звернення позивача до роботодавця з вимогою про надання оплати за його працю готівкою не передбачає завдання останньому моральної шкоди, адже, по-перше, він роботи не позбавлений, він працює. По-друге, з позовної заяви не вбачається, що звертаючись до роботодавця за оплатою своєї праці, роботодавець позивачу відмовляє, і тим самим звертаючись до роботодавця порушується стосунки з оточуючими людьми, тобто з роботодавцем. А отже, роботодавець сплачує грошові кошти позивачу за його роботу, які забезпечують йому нормальне життя, як це було до моменту блокування карток.

Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові

Представники відповідачів ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідач поліцейський СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач інспектор СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Устиченко С.В. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні з підстав зазначених у відзиві.

Будь-яких інших заяв та клопотань сторонами не надано.

Суд, заслухавши позивача, відповідачів, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що постановою, серії ЕНА № 1509142 від 23 лютого 2024 року, поліцейського ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_3 водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1190,00 грн., за те, що він 23 лютого 2024 року о 22.13 в м. Балаклія по вул. Центральній, 2А, керував транспортним засобом АЗЛК 2140, державний номерний знак НОМЕР_1 , у якого не підсвічується номерний знак в темну пору доби та в ході розгляду адміністративної справи не надав посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п. 2.9 «в» Правил дорожнього руху.

Постановою державного виконавця Балаклійського ВДВС в Ізюмському районі Харківської області СМУ МЮ 04.04.2024 відкрито ВП № 74605081 з примусового виконання постанови ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, серії ЕНА № 1509142 від 23 лютого 2024 року.

Вказану постанову державного виконавця позивач отримав поштою 08.04.2024, а позов спрямовано до суду 16.04.2024.

За вказаних обставин, враховуючи положення ст. 121 КАС України, суд вважає причини пропуску строку на оскарження постанови від 23.02.2024 поважними, задовольняє клопотання позивача та поновлює позивачу строк для звернення до суду з вказаним позовом.

При дослідженні в судовому засіданні запису з бодікамер поліцейського встановлено, що позивач ОСОБА_1 під час розгляду справи та складання стосовно нього адміністративного протоколу та постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності перебував з ознаками сп`яніння, вів себе зухвало.

Аналізуючи доводи позивача, надані докази суд приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 р. № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі ПДР України).

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 2,9 «в» Правил дорожнього руху забороняється керувати транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Положеннями ч. 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Згідно зі ст. 31 Закону № 580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, засобів фото і кінозйомки, відеозапису.

Приписами ст. 40 Закону № 580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.ст. 75,76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З долученого позивачем відеозапису вбачається, що номерний знак транспортного засобу НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував позивач, на місці зупинки підсвічувався фарами автомобіля поліцейських, який стояв позаду автомобіля АЗЛК. Під час судового засідання позивач повідомив, що номер автомобіля недостатньо підсвічувався бо вже старий.

Наданими відеозаписами підтверджується наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. На відеозаписах зафіксовані відомості, що працівниками поліції було зупинено автомобіль під керуванням позивача, в якого державний номерний знак не підсвічувався. Позивач в ході розгляду справи у здійсненні своїх процесуальних прав не обмежувався.

З вказаного відеозапису вбачається, що справа про адміністративне правопорушення була розглянута поліцейським ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області з дотриманням вимог КУпАП.

За таких обставин суд вважає, що під час розгляду справи судом досліджено достатньо доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку доводять, що позивач ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, та був притягнутий до адміністративної відповідальності на законних підставах.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю. У зв`язку із відмовою позову у суду відсутні підстави для задоволення моральної шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи з положень ст. 139 КАС України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 2, 6-10, 77,122, 241-246, 255,257,263, 295, КАС України, ст. 293 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області, інспектора СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Устиченка Сергія Валерійовича, поліцейського СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області Резніка Андрія Івановича, Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06.06.2024.

Суддя В. М. Тімонова