Справа № 438/751/24
Суддя: Ткачова С. М.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/751/24
Провадження № 2-а/438/28/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 червня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Терлецької Ю.М., розглянув адміністративну справу

№438/751/24, провадження №2-а/438/28/2024

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа інспектор відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Прокурат Я.М. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024року,

учасники справи :

позивач : ОСОБА_1 - не з`явився;

відповідач : представник Головного управління національної поліції у Львівській області - не з`явився;

третя особа: інспектор відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Прокурат Я.М. не з`явилась.

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

Позивач звернувся до Бориславського міського суду Львівської області з позовом в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області рядового поліції Прокурат Яни Миколаївни серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що

15.04.2024 він керував транспортним засобом ЗАЗ LANOS TF69YO по вул. І.Сеник (Тернавка) в м. Бориславі де його зупинив поліцейський відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 . В подальшому інспектор повідомив, що на вітровому склі автомобіля є тріщина, що є порушенням п. 31.1 ПДР України, а відтак ОСОБА_1 не має права керувати даним автомобілем. ОСОБА_1 , повідомив працівника поліції, що перед виїздом перевірив технічну справність свого автомобіля, який перебував у технічно справному стані, та пояснив, що наявна на вітровому склі автомобіля тріщина не забороняє йому керувати даним автомобілем. Однак, поліцейський ОСОБА_2 пояснення проігнорував, натомість взяв посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане 10.05.2011, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ЗАЗ LANOS TF69YO, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.05.2022 та пішов у свій службовий автомобіль. Через деякий час поліцейський ОСОБА_2 повернув йому оригінали наданих документів, а також вручив постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №1917046 від 15.04.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425грн. Вважає, що постанова є незаконною, не відповідає вимогам закону та у ній відсутній склад адміністративного порушення. Оскільки постанова винесена поліцейським відділенням поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції ГУНП У Львівській області рядовою поліції ОСОБА_3 , яка його не зупиняла, до нього не підходила, не представлялася і не розмовляла, та такого працівника поліції він навіть не бачив. Крім цього зазначає, що у постанові про притягнення його до відповідальності зазначено ч.1 ст. 126 КУпАП, яка не стосується описаного правопорушення щодо керування транспортним засобом у якого розбите лобове скло, натомість передбачає адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також зазначає, що сама оскаржувана постанова спростовує доводи інспектора, щодо порушення ним ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки в ній зазначено серію та номер посвідчення водія, які ОСОБА_1 пред`явив на вимогу поліцейського. На підставі викладеного просить визнати протиправною та скасувати постанову поліцейського відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області рядової поліції Прокурат Яни Миколаївни серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, про накладення на ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425грн.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

04.06.2024 позивач ОСОБА_1 , через канцелярію суду подав заяву, в якій просить слухання справи проводити без його участі. Позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовольнити.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Бориславського міського суду Львівської області від 22.04.2024 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Одночасно з постановленням ухвали про відкриття, судом було

залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи інспектора відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Прокурат Я.М.

Протокольною ухвалою від 04.06.2024 клопотання позивача, про слухання справи у його відсутності, задоволено.

Протокольною ухвалою від 04.06.2024 визнано неявку відповідача та третьої особи неповажною.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування .

В судовому засіданні встановлено, що 15.04.2024 поліцейською відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області рядовою поліції Прокурат Яною Миколаївною винесено постанову серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач ОСОБА_1 , 15.04.2024 року керував транспортним засобом ЗАЗ LANOS TF69YO державний номерний знак НОМЕР_4 , у якого було розбите лобове скло, а також не пред`явив посвідчення водія на законну вимогу, чим порушив п. 2.1 ПДР.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу в межах позовних вимог.

Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності (ст.7 КУпАП).

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова містить посилання на порушення ОСОБА_1 п.2.1 ПДР України. У пункті 2.1 ПДР України передбачено ряд підпунктів, які у постанові поліцейським не вказані, що позбавляє суд надати вірну правову оцінку подіям вказаним у протоколі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, адміністративна відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

З доводів позовної заяви встановлено, що позивач заперечує сам факт не пред`явлення працівникові поліції посвідчення водія. Зазначає, що посвідчення водія було надано інспектору ОСОБА_2 , який його зупинив. Вказане також спростовується графою 4 оскаржуваної постанови, де зазначено серію та номер посвідчення водія ОСОБА_1 , а відтак протиріччя у рішенні суб`єкта владних повноважень є недопустимі.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст.251 КУпАП).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Натомість в оскаржуваній постанові поліцейський обмежився лише описом скоєного правопорушення, без належної мотиваційної оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. До оскаржуваної постанови не додано жодних доказів, які поза розумним сумнівом доводять вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення, зокрема матеріалів відео або фотофіксації з яких можна було б зробити висновок про винуватість позивача, не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, та не представлено жодних інших доказів.

Верховний Суд у своїй постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 вказав, що постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення цією особою адміністративного проступку, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Крім того не спростованим в ході розгляду справи є твердження позивача щодо порушення процедури розгляду адміністративної справи. Увідповідності до п. 8 розділу ІІІ Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядаються в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадку, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. З досліджених судом документів вбачається, що поліцейська ВП №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області рядова Прокурат Я.М. розглянула адміністративне правопорушення без участі позивача у службовому автомобілі, без з`ясування всіх обставин адміністративного правопорушення, безпосередньо не спілкувалась із ОСОБА_1 , не отримувала від нього жодних документів та не взяла до уваги його пояснень, що призвело до порушення прав та законних інтересів особи.

Європейський суд з прав людини, в рішеннях у справах "Малофєєва проти Росії" та "Карелін проти Росії" зазначив, що у випадку, коли викладена фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20 вересня 2012 року, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Згідно ч.4 ст.159КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відтак враховуючи, що відповідач та третя особа в судове засідання не прибули, заперечень та будь-яких достовірних доказів які б підтверджували правомірність прийнятого рішення, суду не надали, а тому, суд приходить до висновку про невиконання обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого відповідачем рішення, що покладений на нього ст. 77 КАС України, а тому відхиляє дані зазначені у постанові, оскільки у такій не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем вказаного правопорушення у зв`язку із чим дана постанова підлягає скасуванню.

5. Позиція суду.

З урахуванням зазначеного, аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють зазначені правовідносини, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також враховуючи, що відповідач та третя особа в судове засідання не з`явився, та будь-яких достовірних доказів чи фактів які б підтверджували вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не надали, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині скасування постанови серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн, підлягають задоволенню.

Відповідно до п.1ч.1ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки ч.3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік дій, які може вчинити місцевий загальний суд як адміністративний суд, за наслідками розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позову про визнання протиправною постанови по справі про адміністративне правопорушення ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024 року, слід відмовити.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Оскільки позов задоволено, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5,6, 9,19, 20,72,77,139,159,286 КАС України, ст.ст. 9, 126, 245, 248, 251, 280, 283, 284, 288,289 КУпАП, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, третя особа інспектор відділення поліції №1 (м. Борислав) Дрогобицького районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області Прокурат Я.М. про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024 року інспектора відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області рядової поліції Прокурат Яни Миколаївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В іншій частині позовних вимог, щодо визнати протиправною постанову ЕНА №1917046 від 15 квітня 2024 року інспектора відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області рядової поліції Прокурат Яни Миколаївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Повернути ОСОБА_1 , витрати зі сплати судового збору за подачу позову до суду в сумі 605,60 грн згідно квитанції № 0.0..1 від 22.04.2024, сплачено у АТ КБ «Приватбанк».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бориславський міський суд Львівської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області місцезнаходження: 79007, м. Львів, пл. Генерала Григоренка, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 40108833;

Третя особа: поліцейський відділення поліції №1 (м.Борислав) Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області рядова поліції Прокурат Яна Миколаївна, службова адреса: 82300, Львівська область, м. Борислав, вул. В. Великого, 30.

Суддя Бориславського міського суду Світлана ТКАЧОВА