Справа № 160/30160/23
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2024 року м. Дніпросправа № 160/30160/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу Дніпровської митниці

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року (суддя Сидоренко Д.В.) по справі №160/30160/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дана Групп» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Дана Групп» звернулося до суду з позовом, в якому просило: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 20.09.2023 №UA110130/2023/000164/1.

Підставами позову визначено те, що надані для митного оформлення документи були достатніми для застосування основного методу визначення митної вартості, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом. Митниця, без достатніх для цього підстав, при коригуванні митної вартості товару, застосувала другорядний метод визначення митної вартості товару.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач під час розгляду справи не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач в декларації митної вартості зазначив не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснив розрахунок, вніс до декларації недостовірні або неточні відомості, або що надані митному органу документи містили розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів. З цих підстав, суд першої інстанції вказав на те, що митний орган безпідставно визначив митну вартість за іншим методом та прийняв рішення про коригування митної вартості товару.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просила скасувати рішення суду та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем до митного оформлення надано документи на підставі яких неможливо достовірно стверджувати про правильність визначення митної вартості товару, Митниця не мала достатніх підстав для здійснення митного оформлення товару за митною вартістю заявленою позивачем. У зв`язку із неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості товарів посадовою особою Митниці було послідовно застосовано

другорядний метод визначення митної вартості товару, що і стало підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Відповідач вказує на те, що суд першої інстанції не врахував наявність розбіжностей в документах, наданих на підтвердження митної вартості, а також те, що надані позивачем документи не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Вказуючи на те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, відповідач, з посиланням на обставини, які встановлені під час митного контролю та яким, на його думку, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, зазначає про правомірність оскарженого у межах цієї справи рішення митного органу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін з огляду на його законність та обгрунтованість.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи свідчать про те, що 15.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАНА ГРУПП» (покупець) та компанією DTPT «IVANA-SV» Dooel (Македонія) (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт №15/03-2023, згідно якого (п.1.1. контракту) продавець продає, а покупець купує товар у кількості та ціною і на умовах зазначених у виставлених продавцем (або відправника) інвойсах.

Відповідно до пп.2.1-2.4 Контракту загальна суму контракту становить 1000000 (один мільйон) євро. Ціни на товар і умови поставок визначаються в інвойсах. Валюта договору -ЕВРО. Всі витрати, митні збори, податки і збори, такі як митний збір, податок на додану вартість і пов`язані з виконанням даного контракту оплачуються покупцем, а податки, мита, витрати і збори на території продавця, оплачуються продавцем.

Вартості пакування і маркування включені до вартості продукції. Загальна сума контракту складає загальну суму усіх специфікацій доданих до даного контракту.

Згідно з п.3.1-3.2 Контракту перехід права власності на товар виникає в момент передачі товару покупцеві або його представнику (перевізнику) та відповідає даті складання зазначеної у графі 4 міжнародної транспортної накладної (CMR), якщо умова поставки -FCA. Перехід права власності на товар виникає на дату отримання товару на складі покупця - це дата зазначена у графі 24 міжнародної транспортної накладної (CMR), якщо умова поставки CIF, DDP та СРТ. Відповідно до п.7 Контракту разом із товаром продавець зобов`язаний надати покупцеві: повний комплект вантожосупровідних документів, рахунок-фактуру; пакувальний аркуш, сертифікат якості, сертифікат походження продукції, експортна декларація; фітосанітарний сертифікат.

З метою митного оформлення товару, ТОВ «ДАНА ГРУПП» було подано до Дніпровської митниці митну декларацію, а саме: №23UA12U6 від 20.09.2023.

Разом із митною декларацією позивачем надані митному органу наступні документи: сертифікат якості б/н від 16.09.2023, рахунок-фактура 91/2023, автотранспортна накладна 0001200 від 16.09.2023, супровідний документ Т1 №23МК64Т1 від 16.09.2023, супровідний документ Т1 ВRK від 17.09.2023, фітосанітарний сертифікат МК 0102183 від 16.09.2023, міжнародний ветеринарний сертифікат від 16.09.2023, сертифікат з перевезення товару форми ЕUR.1 Agk від 16.09.2023, комерційний документ 14/09-1 від 14.09.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору 092671 від 18.08.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 18.09.2023, зовнішньоекономічний контракт 15/03-2023 від 15.03.2023, договір перевезення 14/09-1 від 14.09.2023 року та ін.

У митній декларації митну вартість товарів визначено (за основним методом) за ціною контракту.

Митниця направила ТОВ «ДАНА ГРУПП» повідомлення, відповідно до якого за результатами опрацювання всіх поданих декларантом документів встановлено, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1.Товари за митною декларацією постачаються на підставі зовнішньоекономічного договору від 15.03.2023 № 15/03-2023, укладеного між ТОВ "ДАНА ГРУПП" та компанією DTPT "IVANA-SV" Dooel (Македонія). Відповідно до пункту 4 договору від 15.03.2023 № 15/03-2023 «Покупець робить оплату Продавцеві за Товар на умовах, які прописані в інвойсі», проте наданий до митного контролю інвойс від 16.09.2023 №91/2023 не містить вищезазначених умов оплати. При цьому, документи щодо оплати товару до митного контролю не надано.

2. Транзитні документи від 16.09.2023 №23МК64Т1, від 17.09.2023 ВRK не містять відомостей щодо вартості товару;

3. Згідно п. 7.1 контракту №15/03-2023 від 15.03.2023 року пакувальний лист надається продавцем в обов`язковому порядку проте до митного контролю не наданий.

4. В відомості щодо періоду врожайності зазначені лише графі 31 митної декларації. В інших наданих документах, в т.ч. якісних від 16.09.2023 №б/н, від 16.09.2023 №МК 0102183 та в сертифікаті походження від 16.09.2023 A gk 0175370, а також комерційних документах такі відомості відсутні.

5. До складових митної вартості не включено вартість експедиторських витрат. Розмір таких витрат не підтверджено документально та не піддається обчисленню

Враховуючи викладене та посилаючись на ч.5 ст.54 Митного кодексу України, відповідач з метою упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, в рамках проведення консультацій з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості, зобов`язав декларанта протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, транспортні документи, договір перевезення товару.

Позивач повідомив митницю, що усі наявні у підприємства документи, які підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, повною мірою підтверджують розрахунок митної вартості, здійснений декларантом, у зв`язку з чим будь-які інші додаткові документи у ході митного оформлення задекларованого товару надаватись не будуть та висловило прохання здійснити митне оформлення за наявними документами.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів шляхом перевірки наданих до митного оформлення документів та проведення відповідних консультацій з декларантом Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару від 20.09.2023р. №UA110130/2023/000164/1, відповідно до якого загальна митна вартість задекларованих товарів була скоригована за другорядним методом визначення митної вартості - 2-r - резервний метод згідно з положеннями ст.64 Митного кодексу України, та ґрунтується на відомостях, наведених у МД від 03.04.2023 №UА110130/2023/6462 з рівнем митної вартості 1,101 дол.США/кг.

Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товару, позивач звернувся з позовом до суду.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Саме з таких повноважень Митниці виходив і суд першої інстанції, який, при цьому, правильно вказав на те, що такі повноваження митного органу мають реалізовуватися виключно на підставі та у спосіб, що передбачені Митним кодексом України.

Відповідно до ст.49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 52 Митного кодексу України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

Пунктом 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно із ч.54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, митний орган, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст.53 Митного кодексу України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) здійснювати коригування митної вартості товарів.

Згідно із ч.2 ст.53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено повноваження митного органу щодо контролю за правильністю визначення митної вартості, а також порядок та спосіб реалізації таких повноважень. Так, митний зобов`язаний перевіряти складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом. При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи, лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни.

Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України визначено випадки коли митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Так, відповідно до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як свідчать встановлені обставини справи, фактично підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості стали висновки Митниці про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості, а також ненадання декларантом витребувані Митницею додаткові документи.

Визначивши повноваження митного органу, підстави прийняття оскаржуваних рішень, суд першої інстанції правильно виходив з того, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у відповідача обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

З`ясувавши обставини, з якими відповідач пов`язує наявність обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення митної вартості, суд першої інстанції обгрунтовано визнав безпідставною позицію митного органу про те, що подані позивачем до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості.

Не погодившись з такими висновками суду першої інстанції, відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки позиції Митниці щодо виявлених розбіжностей, які не дозволяли перевірити правильність визначеної декларантом митної вартості.

Такими розбіжностями, як зазначає відповідач, є:

1. Відповідно до відомостей наданих до митного оформлення документів, поставка оцінюваного товару здійснюється на комерційних умовах поставки FCA Gevgelija, згідно Інкотермс. Страхові документи, акти виконаних робіт, договір на перевезення або на транспортно-експедиційне обслуговування, до митного контролю не надано.

2. Відповідно до пункту 4.1 договору від 15.03.2023 № 15/03-2023 передбачено, що покупець робить оплату продавцеві на умовах, які прописані в інвойсі. В наданому до митного контролю інвойсі від 16.09.2023 №91/2023 умови оплати за товар відсутні. При цьому платіжні документи які підтверджують оплату товару та рівень сплаченої вартості до митного контролю не надано.

3. Згідно пункту 7.1 продавець зобов`язаний на кожну партію скласти пакувальний лист, проте такий документ до митного контролю не надано.

4. Договір на перевезення або транспортно-експедиційне обслуговування відсутній, замість нього надано документ: заявка на перевезення від 14.09.2023 № 14/09-1 згідно якої надавачем послуг виступає ТОВ «Магтранс», при цьому відсутнє посилання на договір на перевезення або надання транспортно-експедиційних послуг в рамках якого виписана заявка на перевезення.

5. Рахунок на оплату транспортних послуг від 18.09.2023 №092671 в описі наданої послуги містить відомості щодо вартості перевезення, проте не містить відомостей щодо вартості експедиторських послуг. При цьому посилання на заявку на перевезення від 14.09.2023 № 14/09-1 присутнє. Таким чином, до складових митної вартості не включено вартість експедиторських витрат. Розмір таких витрат не підтверджено документально та не піддається обчисленню.

6. Заявка на перевезення 14.09.2023 № 14/09-1 містить відомості щодо ваги товару 20 т, в той час як вага товару складає 22257 кг, крім того, заявка містить відомості щодо дати завантаження товару 15.09.2023, в той час як згідно відомостей транспортного документа від 16.09.2023 №0001200 завантаження здійснювалось 16.09.2023.

7. Заявка містить вартість послуг 1700 євро, при цьому розрахунковим курсом валюти має бути курс валют НБУ на дату розвантаження, при цьому товар не розвантажено станом на 20.09.2023, але рахунок на оплату послуг №092671 вже виставлено 18.09.2023 у перерахованому вигляді в гривні за курсом НБУ на дату 18.09.2023.

8. Наданий документ довідка щодо транспортних від 18.09.2023 № б/н не є бухгалтерським документом, крім того даний документ не містить відомостей в рамках якого договору він наданий, не містить посилань на інші перевізні документи для здійснення ідентифікації.

9. Відповідно до вимог ст.55 МКУ між декларантом і посадовою особою було проведено митні консультації.

Стосовно зазначених аргументів відповідача, які наведені в апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, щодо позиції Митниці про не подання до митного оформлення страхових документів слід зазначити те, що в даному випадку за ЕМД вантаж не страхувався, що вбачається із змісту довідки перевізника ТОВ «Магтранс» про вартість транспортних послуг від 18.09.2023, яка надавалася позивачем до митного оформлення товарів разом з ЕМД.

Отже, за відсутності самого факту страхування товару твердження Митниці про не надання документів щодо страхових виплат, є безпідставними.

Стосовно твердження Митниці про відсутність в інвойсі умов оплати за товар та не надання до митного оформлення документів які підтверджують оплату товару, слід зазначити те, що Митниця жодним чином не аргументує те, яким чином відсутність в інвойсі умов оплати за товар може вплинути на визначення числових значень митної вартості товару та на правильність визначення митної вартості в цілому. З цього приводу слід зазначити і те, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому, суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна позиція наведена у Постанові Верховного Суду від 12.03.2019 року по справі №803/3649/15. З приводу тверджень Митниці про не надання до митного оформлення документів які підтверджують оплату товару, слід зазначити те, що у відповідності до п.5 ч.2 ст.53 МК України такі документи надаються за їх наявності. У спірному випадку платіжні документи у позивача були відсутні, що відповідає умовам Контракту, оскільки оплата за товар ще здійснена не була, у зв`язку з чим позивачем обгрунтовано включено до ЕМД митну вартість за інвойсом №91/2023 від 16.09.2023.

Стосовно тверджень Митниці про ненадання до митного оформлення пакувального листа, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що стаття 53 Митного кодексу України не визначає такий документ, як такий, що подається в обов`язковому порядку. Отже, пакувальний лист не є документом на підставі якого перевіряється правильність визначення декларантом митної вартості товару. При цьому, відсутність пакувального листа жодним чином не може вплинути на числові значення митної вартості товарів.

Стосовно позиції Митниці про недоведеність транспортних витрат. Така позиція Митниці, підсумовуючи її вищенаведені твердження, зводиться до того, що: до митного оформлення не надано договору на перевезення; не надано документів щодо вартості експедиторських послуг; заявка на перевезення містить розбіжності з вагою фактично перевезених товарів; довідка щодо транспортних витрат не є бухгалтерським документом, які такі витрати підтверджує.

У спірному випадку встановлено, що на підтвердження транспортування задекларованих відповідно до митної декларації товарів позивачем надано: договір-заявку №14/09-1 на перевезення вантажу від 14.09.2023, укладеного з ТОВ «Магтранс»; рахунок-фактура 91/2023, автотранспортна накладна 0001200 від 16.09.2023, супровідний документ Т1 №23МК64Т1 від 16.09.2023, супровідний документ Т1 ВRK від 17.09.2023, фітосанітарний сертифікат МК 0102183 від 16.09.2023, міжнародний ветеринарний сертифікат від 16.09.2023, сертифікат з перевезення товару форми ЕUR.1 Agk від 16.09.2023, комерційний документ 14/09-1 від 14.09.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору 092671 від 18.08.2023, документ, що підтверджує вартість перевезення товару б/н від 18.09.2023 та інш.

Отже, позивачем до митного оформлення, разом з іншими документами, був наданий договір-заявка №14/09-1 на перевезення вантажу від 14.09.2023, укладеного з ТОВ «Магтранс», тому твердження Митниці про ненадання договору на перевезення є безпідставним.

Безпідставним суд апеляційної інстанції вважає і висновок Митниці про не надання документів щодо вартості експедиторських послуг, оскільки у спірному випадку не було встановленого того, що позивачу надавалися такі послуги. Перевезення товару здійснювалось безпосередньо перевізником ТОВ «Магтранс» без залучення інших осіб, що підтверджується міжнародною товаротранспортною накладною СМR від 16.09.2023 №0001200.

Не погоджується суд апеляційної інстанції і з позицією Митниці про розбіжності в заявці у вазі перевезеного товару. Так, у договорі заявці на перевезення від 14.09.2023 №14/09-1 зазначено про перевезення товару вагою 20 тон (вага визначена без тари нетто). Зі змісту СМR від 16.09.2023 №0001200 вбачається, що 22257кг це вага брутто. В ній же вказано про вагу нетто 20537кг, тобто вага нетто відповідала заявці на перевезення товару.

Стосовно позиції Митниці про те, що довідка про транспортні витрати не є бухгалтерським документом, які такі витрати підтверджує, слід зазначити те, що положеннями п. 6 ч. 2 ст. 53 МКУ та Правилами заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником довідки про транспортно - експедиторські витрати є допустимими доказами розміру таких витрат. Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі №815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі №810/2784/18 та від 11.04.2022 року у справі №1.380.2019.006980.

Таким чином, проаналізувавши підстави, з якими Митниця пов`язувала наявність розбіжностей в поданих документах та те, що подані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а відповідно і визначені Митницею підстави для витребування додаткових документів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірному випадку не встановлено обставин, які б свідчили про наявність обгрунтованих сумнівів у Митниці щодо правильності визначення митної вартості.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не підтвердив належними доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товари.

Стосовно аргументів відповідача про ненадання позивачем усіх додатково витребуваних документів суд першої інстанції правильно виходив з того, що хоча митний орган і має повноваження витребувати додаткові документи, але такі повноваження, відповідно до ст.53 Митного кодексу України, обумовлені необхідністю перевірки правильності визначення митної вартості, що вказує на те, що митний орган може витребувати ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Оскільки у спірному випадку позивачем було надано до митного оформлення документи, які дозволяли ідентифікувати поставлений товар, а також дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену декларантом, то сам факт подання декларантом не всіх додаткових документів, не міг бути підставою для відмови в митному оформленні товару.

Отже, проаналізувавши підстави прийняття Митницею рішення про коригування митної вартості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені Митницею обставини не можуть бути правовою підставою для коригування митної вартості товару, оскільки в документах відсутні розбіжності, або явні ознаки підробки. Відповідач не надав суду доказів того, що документи, які подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. У свою чергу, надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомостей щодо ціни, що була сплачена за ці товари.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 березня 2024 року по справі №160/30160/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки, визначені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 04.06.2024

Повне судове рішення складено 05.06.2024

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк