Справа № 503/982/24
Суддя: Вороненко Д. В.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 503/982/24
Провадження № 2-а/503/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції Владика Анастасія Василівна, про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

Позивач подав до суду вище вказаний позов посилаючись на ті обставини, що 03.04.2024 року інспектором відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владикою А.В. його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП за керування транспортним засобом з непрацюючим заднім правим габаритним ліхтарем, шляхом винесення постанови Серії ЕНА № 1816923 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. У змісті своєї позовної заяви позивач зазначив, що не мав умислу порушувати ПДР і не бачив під час руху стан задніх зовнішніх світлових приладів керованого ним транспортного засобу. При цьому, позивач вважає, що в його діянні відсутній склад відповідного правопорушення, оскільки для кваліфікації за ним повинне мати місце непрацездатність обох (лівого і правого) задніх габаритних ліхтарів, а не лише одного з них. Також відзначає, що йому не було роз`яснено його прав, передбачених ст. 268 КУпАП та Конституцією України, внаслідок чого не мав можливості скористатися йому правовою допомогою. Крім того, його не було ознайомлено з доказами і їх не зазначено в оскаржуваній постанові, другий примірник якої не був йому наданий. У зв`язку з чим та для захисту своїх прав позивач пред`явив до відповідача відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській областівідповідний адміністративний позов шляхом подання до суду позовної заяви, в якій просить суд дії старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 визнати протиправними та скасувати постанову Серії ЕНА № 1816923 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 03.04.2024 року інспектором відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владика Анастасією Василівною про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП, а також стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір у розмірі 605,6 грн.

02 і 10.05.2024 року ухвалами суду (а.с.16-17, 24-25) позов було залишено без руху із встановленням способів і строків для усунення недоліків позовної заяви.

20.05.2024 року ухвалою суду (а.с.30-34) позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду з позовною заявою, позовну заяву прийнято до розгляду із відкриттям провадження в адміністративній справі розгляд якої визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, а також вирішено питання про залучення до у часті у справі другого відповідача Головного управління Національної поліції в Одеській області та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспектора відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції Владику А.В. У змісті цієї ухвали судом було роз`яснено відповідачам та третій особі їх право на подання, відповідно, відзиву на позовну заяву (відзиву) та письмових пояснень щодо позову протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше часу на який призначено судове засідання, або щодо відзиву протягом доби з моменту його отримання, але не пізніше часу на який призначено судове засідання. Копії зазначеної ухвали були надіслані судом сторонам у справі разом із повісткою, з врахуванням строку розгляду справ даної категорії, передбаченого ч.1 ст. 286 КАС України, а відповідачам та третій особі також копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Однак, відповідач ВПД №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспектор відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області Владика А.В. не скористались своїми процесуальними правами відзивів на позовну заяву (відзив) та письмове пояснення на адресу суду не надали ні у строки встановлені ухвалою про відкриття провадження у справі, тобто до початку судового засідання призначеного на 28.05.2024 року, а ні до початку відкладеного судового засідання призначеного на 05.06.2024 року.

В свою чергу представник за довіреністю другого відповідача ГУНП в Одеській області Алексєєнко Р.І. 03.06.2024 року подала до суду через систему «Електронний суд» відзивів на позовну заяву (відзив), в якому просила суд відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі посилаючись на те, що поліцейським ОСОБА_2 було дотримано процедуру розгляду адміністративної справи за фактом скоєння адміністративного правопорушення позивачем, в результаті чого було складено правомірну і законну постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності із накладенням на нього штрафу. Корім того, на думку представника другого відповідача, правомірність оскаржуваної постанови підтверджується відеоматеріалами на якому вбачається те, що у автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 дійсно не горів під час руху правий габаритний вогонь. При цьому, суду до самого відзиву через систему «Електронний суд» надано відеозапис з найменуванням «відео Крикливий.МР4», а також доказ надіслання відзиву з додатком позивачу ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням № 876.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126, ч.1 ст. 129, ч.1 ст. 268 КАС України та Порядку надсилання повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 23.01.2023 року № 28, про що свідчить довідка про доставку SMS 29.05.2024 року (а.с.52). При цьому, позивач подав до суду заяву від 23.05.2024 року про розгляд справи за його відсутності (а.с.41), в якій зазначила про підтримання заявлених позовних вимог. Згідно ч.3 ст. 194 КАС України, учасники справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській областів судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, про що свідчить відповідна розписка про вручення повістки 03.06.2024 року. При цьому, раніше ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області подало до суду

Представник відповідача ГУНП в Одеській області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання був своєчасно повідомлений в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, про що свідчить відповідна довідка від 29.05.2024 року (а.с.53) про доставку електронного документу із судовою повісткою до його електронного кабінету.

Представник третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, інспектор ВПД №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції Владика А.В.в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату, час і місце судового засідання була своєчасно повідомлена в порядку, передбаченому ч.1 і 3 ст. 126 КАС України, про що свідчить відповідна розписка про вручення повістки 03.06.2024 року.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крімвипадків, визначених цією статтею. Згідно пункту 1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Крім того, ч.3 ст. 268 КАС України передбачає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки всі учасники справи у судове засідання не з`явились, враховуючи положення ч.4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідив матеріали справи суд встановив наступні фактичні обставини.

03.04.2024 року о 20:18 годині (темна пори доби), екіпажем поліції ВПД №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області під час здійснення патрулювання на службовому автомобілі, було виявлено факт руху по дорозі транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому наявна технічна несправність його зовнішнього світлового приладу заднього правого габаритного ліхтаря, який не горів, що стало підставою для зупинки цього транспортного засобу і яка після представлення працівника поліції та повідомлення про здійснення відеофіксації згідно ст. 40 Закону була повідомлена працівником поліції його водію ОСОБА_1 , що зафіксовано на безперервному відеозаписі з найменуваннями «0000000__1307A.MP4» / «відео Крикливий.МР4» (проміжок запису з 0:00:00 до 0:00:50), що був зроблений на нагрудну камеру поліцейського DSJ_0000000_000000, наданий суду ВПД №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області (на DVD-R диску а.с.23 та додатком до відзиву) та наданий суду додатком до відзиву через систему «Електронний суд», який досліджений судом під час судового розгляду шляхом демонстрації.

03.04.2024 року інспектором відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області Владикою А.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕНА № 1816923 (а.с.9 та додатком до відзиву), згідно змісту якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, із накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн, за керування 03.04.2024 року о 20.21 годині (у дійсності о 20.18 годині згідно часу зафіксованого на нагрудній камері поліцейського DSJ_0000000_000000) по бульвару Польовому в с. Петрівка транспортним засобом ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з несправністю зовнішніх світлових приладів в темну пору доби, чим порушив п.31.4.3 ПДР керування водієм ТЗ, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його заборонена, тобто правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП.

Також на вище згаданому безперервному відеозаписі «0000000__1307A.MP4» (проміжок запису з 0:08:40 до 0:00:50) з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 зафіксовано обставини здійснення поліцейським складення оскаржуваної постанови з використанням технічного приладу, роздрукування на ньому її тексту, проставлення ОСОБА_1 двох підписів на роздруківці та надання ОСОБА_1 відділеної частини зазначеної роздруківки з реквізитами для сплати штрафу (як було повідомлено працівником поліції в своєму коментарі).

Висновки суду

щодо належності ВПД №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області як відповідача:

Позивач у змісті поданої до суду позовної заяви визначив відповідачем у справі даної категорії відділ поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області.

Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що з огляду на найменування посади інспектора, яка зазначена у змісті оскаржуваної постанови, вона є працівником не ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, а Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області.

Згідно відомостей наявних у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Подільське районне управління поліції ГУНП в Одеській області, яке зареєстроване з ідентифікаційним кодом відокремленого підрозділу 41413385, є філією (іншим відокремленим підрозділом) Головне управління Національної поліції в Одеській області, яке є органом державної влади та юридичною особою зареєстрованою за № 40108740.

Відповідно до положень ч.1-2 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 183. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В свою чергу, відповідно до ч.4 ст. 46 КАС України, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Таким чином відповідачем в справі з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є не працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання і від імені цих органів здійснювали розгляд справи і накладення адміністративного стягнення, та не підрозділи Національної поліції, в яких безпосередньо працюють згадані працівники органів і підрозділів Національної поліції, а саме органи Національної поліції, які є суб`єктами владних повноважень.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

Схожі за своєю суттю висновки викладенні в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в своїх постановах від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18), від 17 червня 2020 року у справі № 127/6881/17 (провадження № К/9901/18761/18) та 17 вересня 2020 року у справі № 300/1006/16-а (провадження № К/9901/16348/18).

У зв`язку з чим суд вважає, що ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області є неналежним відповідачем за позовними вимогами заявленими позивачем ОСОБА_1 у своєму адміністративному позові, а тому у задоволенні позовних вимог до цього відповідача необхідно відмовити.

щодо позовної вимоги про визнання дій інспектора протиправними:

Згідно пункту 3 ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Відповідно до пункту 3 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними.

Положення ст. 5, 245 КАС України є загальними нормами.

Однак, позовна вимога позивача щодо визнання дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправною є необґрунтованою, оскільки ч.3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином законодавцем чітко визначено повноваження суду щодо рішень, які приймаються за результатами розгляду адміністративних справ даної категорії, водночас із цим вимога заявлена позивачем щодо визнання протиправними дій інспектора, яка діяла від імені органу Національної поліції, виходить за межі передбачені ч.3 ст. 286 КАС України, яка є спеціальною нормою, що визначає особливості провадження у адміністративних справах даної категорії по відношенню до загальних норм ч.1 ст. 5 та ч.2 ст. 245 КАС України. Тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні вказаної позовної вимоги за її необґрунтованістю.

щодо позовної вимоги про скасування оскаржуваної постанови:

Відповідно до ч.1-2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

При цьому, ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області суду надано як копію самої оскаржуваної постанови (а.с.9 та додатком до відзиву) так і доказ відеозапис з найменуваннями «0000000__1307A.MP4» / «відео Крикливий.МР4» з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 наявний на DVD-R диску (а.с.23) та додатком до відзиву через систему «Електронний суд», який підтверджує обставини зазначені у змісті тієї постанови.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, п.1 ч.2 ст. 255 КУпАП визначає уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції).

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч.2 ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (надалі за текстом Закон) поліція для охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення також застосовує в межах своєї компетенції поліцейські превентивні заходи та заходи примусу, визначені цим Законом.

При цьому, згідно пункту 9 ч.1 ст. 31 Закону, поліція може застосовувати такі превентивні заходи застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 40 Закону передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, автоматичну фото і відеотехніки, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Подія діяння, виявлення якої поліцією стало підставою для притягнення водія ОСОБА_1 , зафіксовано на безперервному відеозаписі з найменуваннями «0000000__1307A.MP4» / «відео Крикливий.МР4» з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 наявний на диску (а.с.23 та додатком до відзиву) та надані суду ВПД №1 та додатком до відзиву через систему «Електронний суд».

Таким чином вищезазначеним відеозаписом, який є безстороннім, неупередженим і вагомим і переконливим доказом, що був отриманий у спосіб передбачений Законом, зафіксована чітка послідовність події, яка стала підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з чим суд вважає, що цей відеозапис є належним, допустимим, достовірним і достатнім джерелом доказів з огляду на положення ст. 251, 266 КУпАП.

Відповідно до підпункту 31.4.3(а) пункту 31.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (надалі за текстом ПДР), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: Зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Частина 1 ст. 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби), з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

У відповідності до положень ст. 52 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII, контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється, серед іншого, Національною поліцією.

Відповідно до пункту 11 ч.1 ст. 23 Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно змісту положень абзаців першого і другого пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 (надалі за текстом Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься в разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серед іншого, передбачених частинами першою статті 121 КУпАП поліцейськими підрозділів Департаменту патрульної поліції, територіальних (відокремлених) підрозділів територіальних органів поліції, поліцейські яких забезпечують безпеку дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах.

Наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення та Інструкції № 1395 в їх взаємодії із нормами Закону України «Про дорожній рух» та Закону України «Про національну поліцію» дають підстави для висновку про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених частиною 1 статті 121 КУпАП (висновок в пункті 21 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі №200/8469/17 (2-а/200/832/17) провадження №К/9901/34244/18).

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Суд наголошує, що наявність виявленого інспекторами поліції порушення, не можливо було залишитися в нічний час (темну пору року) непомітним для позивача, як водія транспортного засобу, яка повинна бути уважною та повинна була виявивши несправність прийняти заходи для їх усунення. Такі порушення створюють певного роду небезпеку не лише для водія, а для інших учасників дорожнього руху (висновки у пунктах 41 і 43 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 524/495/17 (адміністративне провадження № К/9901/20653/18).

Таким чином у інспектора ВПД №1 (м.Кодима) Подільського РУП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції Владики А.В. були підстави для винесення у відношенні ОСОБА_1 постанови у справі про адміністративне правопорушення внаслідок виявлення нею у діянні останнього адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним підпункту 31.4.3(а) пункту 31.4 ПДР.

У зв`язку з вище наведеним суд вважає, що відповідачем ГУНП в Одеській області, як суб`єктом владних повноважень, у повному обсязі виконано свій процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення і дій, згідно вимог ч.2 ст. 77 КАС України, що дає суду підстави прийти до висновку про те, що оскаржуване рішення і дії суб`єкта владних повноважень є такими, що вчинено відповідно до вимог частини другої статті 2 цього Кодексу.

щодо мотивів незгоди суду з твердженнями наведеними позивачем в своїй позовній на її обґрунтування:

По-перше, суд не погоджується із твердженням позивача ОСОБА_1 про те, що порушення підпункту 31.4.3(а) пункту 31.4 ПДР та сам склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП, наявний лише в тому випадку коли у транспортного засобу в темну пору доби непрацездатними є обидва задні габаритні ліхтарі (лівий і правий), а відтак за наявності у нього працюючого заднього лівого габаритного ліхтаря відповідне порушення Правил і склад адміністративного правопорушення у його діянні відсутнє.

Суд вважає, що наведене твердження позивача ОСОБА_1 викликане викривленим сприйняттям ним відповідних норм законодавства, яке призвело до хибного розуміння останнім його змісту, що не відповідає дійсності, зокрема щодо можливості експлуатації транспортного засобу з одним працюючим працездатним заднім габаритним ліхтарем (у темну пору доби) замість двох.

Відповідно до пункту 31.1. ПДР, технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Підпунктом 31.4.3.«а» ПДР передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 грудня 2010 року № 630 затверджений національний стандарт України з наданням чинності з 1 липня 2011 року ДСТУ 3649:2010 Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання (далі - ДСТУ 3649:2010).

Розділом 6 ДСТУ 3649:2010 встановлені вимоги щодо безпечності технічного стану КТЗ (колісних транспортних засобів), зокрема вимоги до зовнішніх світлових приладів, а саме:

- згідно його підпункту 6.1.5, кількість, колір та наявність ПЗС (прилад зовнішній світловий) на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1;

- а у таблиці 1 (з приміткою 4) до підпункту 6.1.5 зазначено, що обов`язковим для всіх категорій КТЗ є наявність заднього габаритного ліхтаря червоного кольору у кількості 2 (два) обов`язково;

- згідно його підпункту 6.1.7.1, габаритні вогні повинні функціювати у сталому режимі.

У зв`язку з чим суд вважає, що експлуатація транспортного засобу з непрацюючим заднім правим габаритним вогнем є правопорушенням в розумінні Правил дорожнього руху, хоча і не тягне за собою адміністративну відповідальність за умови, що така експлуатація здійснюється у світлу пору доби.

Аналогічний за своєю суттю висновок зазначений у пункті 24 постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі № 415/123/17 (адміністративне провадження №К/9901/29648/18), в якому надавалась оцінка експлуатації транспортного засобу з непрацюючим заднім правим стоп сигналом, до якого, як «Сигнал гальмування»,таблиця 1 (з приміткою 3) до підпункту 6.1.5 і підпункт 6.1.7.1 Розділом 6 ДСТУ 3649:2010 передбачає такі самі вимоги, зокрема щодо їх кількості на КТЗ, як і до «Задній габаритний ліхтар».

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Окремо, суд відзначає, що у темпу пору доби ПЗС «Задній габаритний ліхтар» має бути постійно бути увімкнений під час руху транспортного засобу на відміну від ПЗС «Сигнал гальмування», який вмикається лише при здійсненні гальмування. Тому у водія за умов уважності значно більше можливості своєчасно виявити непрацездатність ПЗС «Задній габаритний ліхтар», а ніж ПЗС «Сигнал гальмування».

У відповідності до вимог пункту 2.3(б) ПДР, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, серед іншого, бути уважним, стежити за технічним станом транспортного засобу.

Суд вважає, що значно менший ступінь випромінювання світла червоного кольору із задньої правої частини керованого транспортного засобу, а ніж з задньої лівої його частини, водій за умов прояви належної уваги все ж має можливість помітити при періодичному погляді у дзеркала заднього виду.

Тому за умов зазначеного та наведеної правової позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду суд оцінююче твердження позивача ОСОБА_1 у своїй позовній заяві про те, що «не мав умислу» і «не бачив під час руху» стан зовнішніх світлових приладів, критично, а саме як протиправну недбалість, що не суперечить самому характеру порушення підпункту 31.4.3.«а» ПДР та правовій кваліфікації правопорушення за ч.1 ст. 121 КУпАП, яке не обов`язково повинно мати форму вини у вигляді умислу (прямий чи непрямий), але і форму вини у вигляді необережності, зокрема протиправної недбалості.

Таким чином та за умов здійснення позивачем ОСОБА_1 експлуатації транспортного засобу з непрацюючим заднім правим габаритним вогнем у темну пору доби, то суд приходить до висновку, що у його діянні все ж наявне правопорушення в розумінні Правил дорожнього руху, за яке його було правомірне притягнуто суб`єктом владних повноважень до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.

По-друге, суд вважає, що твердженням позивача ОСОБА_1 про те, що у змісті оскаржуваної постанови не зазначено відомостей про марку і модель транспортного засобу є слушним, але дана неповнота не спростовує правомірності і законності прийнятого рішення, оскільки зазначення в постанові реєстраційного номеру транспортного засобу м6937ОТ дозволяє однозначно його ідентифікувати. Крім цього, в змісті позову позивач ОСОБА_1 не заперечував обставину того, що ним на час діяння здійснювалось керування саме транспортним засобом ВАЗ 2107 з реєстраційним номером НОМЕР_1 та навіть сам зазначав це у першому абзаці своєї позовної заяви.

По-третє, суд звертає увагу, що саме по собі невручення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, копії постанови про її притягнення до адміністративної відповідальності одразу після її винесення не є порушенням, оскільки не суперечить вимогам ч.1 ст. 285 КУпАП, згідно якої постанова лише оголошується негайно після закінчення розгляду справи, а копія постанови вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, протягом трьох днів.

Однак, суд також звертає увагу на те, що копія оскаржуваної постанови (а.с.9 та додана до відзиву) у відповідній графі містить підпис ОСОБА_1 саме про отримання її копії. Водночас така копія додавалась до відповіді начальника ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області від 18.04.2024 року за №66.1/2460, а на самому відеозаписом з найменуваннями «0000000__1307A.MP4» / «відео Крикливий.МР4» з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 зафіксовано обставини проставленням ОСОБА_1 двох підписів на роздрукованій постанові та надання йому інспектором відривної частини, що відповідає графам про роз`яснення прав ст. 268 КУпАП та строку оскарження за ст. 289 КУпАП і про отримання копії постанови.

Окремо суд відзначає, що із відеозапису з найменуваннями «0000000__1307A.MP4» / «відео Крикливий.МР4» з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 не вбачається усного роз`яснення інспектором прав, передбачених ст. 268 КУпАП, що за обставин наявності підпису ОСОБА_1 у відповідній графі оскаржуваної постанови не виключає можливості її письмового роз`яснення, зокрема іншим працівником поліції у складі екіпажу.

По-четверте, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що його не було ознайомлено з доказами і їх не зазначено в оскаржуваній постанові є безпідставними, оскільки з об`єктивної причини здійснення безперервного відеозапису інспектор не мала можливості пред`явити для ознайомлення відеозапис з фіксацією правопорушення. При цьому, суд зауважує, що протягом всього оформлення правопорушення на місці події ОСОБА_1 і не заявляв такого клопотання інспектору, а ст. 283 КУпАП не передбачає конкретної вимоги щодо зазначення у змісті постанови посилання на докази при викладенні в ній опису обставин, установлених під час розгляду справи. Вимога щодо наведення у змісті постанови про притягнення до адміністративної відповідальності доказів на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення існує лише щодо постанов суду (абзац четвертий пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14), а тому не може бути застосований до постанов, які виносить уповноважена особа від імені органу Національної поліції.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 23 Закону, поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1-2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити, серед іншого, опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Таким чином, обставини, що вказані інспектором в оскаржуваній постанові повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні (висновок в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 211/4667/16-а(2-а/211/26/17) адміністративне провадження №К/9901/17726/18).

Проаналізувавши оскаржувану постанову (а.с.9 та додатком до відзиву) в сукупності із збереженим поліцією доказом безперервним відеозаписом з найменуваннями «0000000__1307A.MP4» / «відео Крикливий.МР4» з нагрудної камери поліцейського DSJ_0000000_000000 наявний на DVD-R диску (а.с.23) та наданий суду додатком до відзиву через систему «Електронний суд», суд вважає, що її зміст цілком відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, зокрема наведений в ній опис обставин, установлених під час розгляду справи, з урахуванням її винесення на місці виявлення правопорушення (автодорозі) та використання для її виготовлення (набору тексту та друку) спеціального технічного приладу, а сама постанова містить в собі достатньо відомостей, які дозволяють оцінити її як таку, що відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, за умов долучення до неї відеозапису з найменуваннями «0000000__1307A.MP4» / «відео Крикливий.МР4».

У зв`язку з чим суд не погоджується із твердженням позивача ОСОБА_1 про те, що відсутність зазначення в оскаржуваній постанові більш конкретизуючих відомостей про об`єктивну сторону правопорушення, оскільки така оцінка на думку суду не є підставою для висновку про невідповідність змісту оскаржуваної постанови, є тільки формальним підходом, який суперечить завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення та застосування якого в свою чергу фактичного призведе лише до невиправданого ухилення особи від відповідальності, так як долучений до постанови відеозапис містить всі відомості, що конкретизують об`єктивну сторону правопорушення.

Суд вважає, що поліцейським було дотримано вимог ст. 279 КУпАП щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, сама оскаржувана постанова відповідає вимогам щодо свого змісту, передбаченим ст. 283 КУпАП.

Заперечення висловлені позивачем ОСОБА_1 у змісті своєї позовної заяви щодо притягнення його до адміністративної відповідальності суд оцінює критично, як обраний спосіб відстоювання своєї позиції та побудови захисту з метою ухилення від адміністративної відповідальності, оскільки дані заперечення суперечать вище наведеним доказам відеоматеріалам та спростовуються останніми.

В свою чергу сам характер наведених доказів забезпечує неупереджену та однозначну фіксацію події, яка стала підставою для притягнення до відповідальності, що не дає суду підстав сумніватися у їх належності, допустимості, достовірності і достатності.

Внаслідок зазначеного вимога позивача про скасування оскаржуваної постанови є безпідставними, оскільки вона є законною, а за умов відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови, то відсутні самі підстави і для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно пункту 1 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з чим суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заявленої позовної вимоги про скасування оскаржуваної постанови за її необґрунтованістю, а тому рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» («Рrоnіnа V. Ukrаіnе») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 3, 9, 10, 11, 242, 246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Відмовити повністю в позові ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 , до відділу поліцейської діяльності №1 Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області; місцезнаходження: 66000, Одеська область, Подільський район, м. Кодима, вул. Соборна, 107, Головного управління Національної поліції в Одеській області; місцезнаходження: 65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15А; , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: інспектор відділу поліцейської діяльності №1 (м.Кодима) Подільського районного управління поліції ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції Владика Анастасія Василівна; місцезнаходження: 66000, Одеська область, Подільський район, м. Кодима, вул. Соборна, 107, про визнання дій посадової особи протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Д. В. Вороненко