Справа № 200/7462/21
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2024 року

м. Київ

справа №200/7462/21

адміністративне провадження № К/990/13438/24

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Уханенка С.А.,

суддів: Прокопенка О. Б., Радишевської О.Р.,

перевірив касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Донецької обласної прокуратури та Чернігівської обласної прокуратури про зобов`язання нарахувати та виплатити частину заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Держави Україна в особі Донецької обласної прокуратури, Чернігівської обласної прокуратури про зобов`язання нарахувати та виплатити недоотриману частину заробітної плати у розмірі 5 011 781,68 грн. та 282 337,68 грн. відповідно, що була не виплачена внаслідок дії положень пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України, які визнані неконституційними за період з 01 липня 2015 року по 24 вересня 2019 року включно.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року, відмовлено у задоволені позовних вимог.

08 квітня 2024 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на судові рішення у цій справі.

Ухвалою Верховного Суду від 30 квітня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху з установленням скаржнику десятиденного строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції обґрунтованої заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надання відповідних доказів на їх підтвердження.

Вказану ухвалу відповідно до довідки про доставку електронного листа отримано скаржником 30 квітня 2024 року о 21:24.

Частиною шостою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, враховуючи вищевикладене, скаржник отримав ухвалу Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху 01 травня 2024 року.

На виконання вимоги ухвали позивач 13 травня 2024 року до Верховного Суду надіслав повторно касаційну скаргу, в якій заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Також до касаційної скарги додана заява про поновлення строку на касаційне оскарження.

Проте, перевіривши подану заяву, яка була додана до касаційної скарги, колегія суддів констатує, що у цій заяві позивач обґрунтовує підстави пропуску процесуального строку у справі №200/19927/21, а не у справі, в якій подана касаційна скарга, тобто у справі №200/7462/21.

Отже, колегія суддів не бере до уваги заяву позивача, яка була подана разом з касаційною скаргою на виконання вимоги ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху від 30 квітня 2024 року, з огляду на її безпідставність та помилковість.

Щодо заявленого клопотання в касаційній скарзі позивач зазначає, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції прийнята 17 липня 2023 року, повний текст постанови суду складено 18 липня 2023 року. Як зазначається, з цієї постановою позивач ознайомлений через електронний суд, сама постанова в паперовому вигляді не отримувалась, у зв`язку з чим, на думку позивача, ця касаційна скарга подається вперше.

Позивач також вказує, що з початком повномасштабного вторгнення окупаційних військ і по цей час він перебуває в підрозділах які безпосередньо беруть участь у не допущенні захоплення територій держави.

На підтвердження цьому позивач надав витяги з наказів командира військової частини.

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає наступне.

Верховний Суд повторно зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень 17 липня 2023 року Першим апеляційним адміністративним судом розглянуто справу. Повне судове рішення складено 18 липня 2023 року. Отже, останній день на касаційне оскарження припадав на 17 серпня 2023 року, а з цією касаційною скаргою позивач звернувся 08 квітня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

Скаржник вказує на те, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції ним не отримано у паперовому вигляді.

Верховний Суд звертає увагу позивача, що пунктом 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС встановлено порядок вчинення дій, передбачених КАС України, до визначення Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), можливості вчинення відповідних дій з використанням підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Згідно з пунктом 16 цього розділу КАС до дня реєстрації суб`єкта владних повноважень в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та отримання ним офіційної електронної адреси надсилання судом суб`єкту владних повноважень текстів повісток, копій судових рішень здійснюється за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

17 серпня 2021 року Вища рада правосуддя рішенням № 1845/0/15-21 затвердила Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС).

З 05 жовтня 2021 року офіційно почала функціонувати підсистеми "Електронний суд", "Електронний кабінет" та підсистема відеоконференцзв`язку. Пунктом 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 37 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

Офіційна електронна адреса в розумінні Положення про ЄСІТС - сервіс електронного кабінету ЄСІТС, адреса електронної пошти, вказана користувачем в електронному кабінеті ЄСІТС, або адреса електронної пошти, вказана в одному з державних реєстрів. Адреса електронної пошти, що використовується при реєстрації електронного кабінету, не може бути зареєстрована на доменних іменах, використання яких заборонено законодавством України.

Відповідно пункту 2 частини шостої статті 251 КАС днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

В ухвалі Верховного Суду про залишення касаційної скарги про без руху від 30 квітня 2024 року, було встановлено, що позивач зареєстрований в цій підсистемі 08 квітня 2021 року, а оскаржувану постанову він отримав в свій електронний кабінет 19 липня 2023 року.

Отже, колегія суддів відхиляє довід позивача про неотримання ним оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 17 липня 2023 року.

Проте відповідно до витягу з наказу командира військової частини від 17 липня 2023 року №205 вбачається, що позивач з 17 липня 2023 року вибув в пункт постійної дислокації в с. Гончарівське Чернігівської області для забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану.

Разом з цим, як було зазначено вище, скаржник надав інші витяги з наказів командира військової частини, що доказово підтверджують перебування позивача у Збройних силах України після ухвалення та отримання ним рішення суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також враховує надану позивачем довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до якої вбачається, що позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року по 11 лютого 2023 року.

Отже, колегія суддів зазначає, що скаржник підтвердив обставини та обґрунтував поважність звернення до суду касаційної інстанції майже через 9 місяців після ухвалення та отримання позивачем оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції.

Водночас вирішення питання щодо поновлення процесуального строку необхідно вирішувати за наявності підстав та їхнього обґрунтування щодо касаційного оскарження судових рішень.

Так, предметом спору у цій справі є стягнення недоотриманої частини заробітної плати у розмірі 5 011 781,68 грн та 282 337,68 грн відповідно, що не була виплачена внаслідок дії положень пункту 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного Кодексу України, які визнані неконституційними за період з 01 липня 2015 року по 24 вересня 2019 року включно.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами, які необхідно вказати у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Оскаржуючи судові рішення, заявник касаційної скарги посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частин другої, третьої, сьомої статті 81 Закону України «Про прокуратуру», а саме: щодо нарахування та виплати заробітної плати прокурорам обласних прокуратур у період до початку створення оновлених обласних прокуратур та переведення прокурорів до таких прокуратур в порядку проходження атестації прокурорів, передбаченої Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX, після прийняття Конституційним Судом України рішення від 26 березня 2020 року № 6-р/2020, яким зумовлено застосування до спірних правовідносин норм статті 81 Закону України «Про прокуратуру», що визначають розміри та порядок виплати заробітної плати прокурорам.

Суд звертає увагу позивача, що Верховний Суд вже висловив правову позицію з приводу застосування вищенаведених норм права у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 28 липня 2022 року у справі №160/8181/21 та від 30 листопада 2022 року у справі № 160/11950/20 Верховний Суд.

Верховний Суд наголошує, що вищевказані висновки Верховного Суду були сформовані до розгляду та вирішенню цієї справи судом апеляційної інстанції по суті позовних вимог, тому з огляду на це, Суд відхиляє посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження судових рішень, позаяк твердження позивача про відсутність висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах у цій категорії спорів та щодо вказаних ним норм права є очевидно помилковим та безпідставним.

Отже, скаржником не викладені передбачені статтею 328 КАС України підстави, за яких оскаржувані судові рішення можуть бути переглянуті судом касаційної інстанції на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

Керуючись статтею 248, пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2023 року у цій справі - повернути особі, яка її подала.

2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

3. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Судді С.А. Уханенко
О.Б. Прокопенко
О.Р. Радишевська