Справа № 607/1138/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 607/1138/24 пров. № А/857/9622/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року, прийняте суддею Дзюбичем В.Л. у м. Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся з адміністративним позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради ( надалі УМІ, відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП №, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 відмовлено в задоволенні позову.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень ст. 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: 1) дату порушення 28.12.2023; 2) місце розташування транспортного засобу: АДРЕСА_1 ; 3) GPS координати: 49.55586 25.5955029; 4) час вчинення порушення: 10:41:53.

На зображеннях зафіксовано також відсутність на перехресті суцільної лiнiї розмітки або роздiлювальної смуги на ділянці дороги, де знаходився автомобіль позивача, що надавало б згідно п. 15.9 «ґ» ПДР право для зупинки.

Твердження позивача про те, що він здійснив зупинку не на перехресті, а був припаркований 11 метрів за поворотом після відгалуження дороги, безпосередньо на бульварі на відстані більш ніж 10 метрів до початку перехрестя судом суд до уваги не взяв, оскільки позивачу ставиться у провину не здійснення зупинки ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, а здійснення зупинки безпосередньо на перехресті, що доводиться належними та допустимими доказами.

Посилання позивача на те, що його автомобіль жодним чином не створював ускладнень для руху, не заважав пішоходам та не створював небезпеки для учасників дорожнього руху, тобто не створював перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, в той час, як ширина дороги у місці зупинки автомобіля складала більше 15 метрів суд відхилив, оскільки положеннями ст. 265-4 КУпАП визначено, що для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме: на перехрестях, що і доведено матеріалами адміністративної справи.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі звертає увагу на те, що водій автомобіля TOYOTA RAV 4EV р.н B01219YA Федорович П.П. 28 грудня 2023 здійснив зупинку в місті Тернопіль по бульвару Т. Шевченка на відстані 11 метрів за поворотом після відгалуження дороги та на відстані більше ніж 10 метрів до початку наступного перехрестя. Таким чином він п. 15.9 (ґ) ПДР України при зупинці свого транспортного засобу не порушив.

В зазначеному місці немає трьохстороннього перехрестя. На підтвердження позивачем подано до суду першої інстанції схематичну карту цього перехрестя в м.Тернополі по б-ру Т. Шевченка, і показано на карті, що таке перехрестя і де знаходився транспортний засіб, а також фотографії на яких зображено, як саме розташовувався транспортний (фронтальне фото). Суд першої інстанції взагалі не дослідив і не надав оцінки цим доказам. Крім того долучено відеодиск з файлом на якому знято дорогу, якою рухався позивач з посиланням на те, що забороняючих знаків зупинки автомобіля на його шляху не спостерігалося.

Згідно з частиною 3 статті 265-2 КУпАП у разі якщо розміщенню затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху або не створює загрозу безпеці руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.4 ст. 229, ст. 313 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 28.12.2023 о 10:41 головним спеціалістом інспектором з паркування УМІ Тернопільської міської ради Кравчуком О.О. в режим фото/відеозйомки зафіксовано порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу (ПДР України) TOYOTA RAV 4EV р.н BО1219YA, в м. Тернопіль, бульвар Тараса Шевченка, 3, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, чим порушено п. 15.9 (ґ) Правил дорожнього руху. У відношенні власника (належного користувача) транспортного засобу винесено постанову серія РАП № від 08.01.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Пунктом 15.9 «ґ» визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з статтею 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до приміткист.14-2 КУпАП режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів, а в разі фіксації порушення, що полягає у не оплаті вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування в межах населеного пункту, в якому не впроваджена автоматизована система контролю оплати паркування, обов`язковою є наявність додаткового зображення (зображень), що фіксує відсутність документа про оплату послуг з користування майданчиком для платного паркування під лобовим склом транспортного засобу.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до положень статті 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фото фіксацію обставин порушення правил стоянки в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано:

1) дату порушення 28.12.2023 ; 2) місце розташування транспортного засобу: м.Тернопіль, бульв. Тараса Шевченка, 3; 3) GPS координати:49.55586 25.5955029; 4) час вчинення порушення: 10:41:53.

Фотозйомка здійснювалася за допомогою технічного засобу logic instrument fieldbook K 80V2, про що зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Із матеріалів справи, зокрема, із фотофіксації транспортного засобу, які додані до відзиву на позовну заяву вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, а саме зупинку транспортного засобу ТOYОТА RAV 4, державний номер НОМЕР_1 в межах тристороннього перехреста.

Отже, позивач, зупинившись саме на перехресті, порушив підпункт 15.9 «ґ» ПДР України. Порушення позивачем саме вказаного підпункту ПДР України зазначено поліцейським в постанові.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР України перехрестя - це місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач здійснює суб`єктивне тлумачення визначення, що таке перехрестя, що спростовується наявними у матеріалах справи фотографіями та схематичною картою.

З приводу покликання апелянта на те, що відповідачем не доведено, що зупинка транспортного засобу створювала перешкоди дорожнього руху або загрозу безпеці руху, колегія суддів зазначає, що для цілей КУпАП розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема, розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки а саме: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга. Оскільки автомобіль був припаркований з порушенням вимог п.15.9 (ґ) ПДР України, то на переконання суду, такий перешкоджав дорожньому руху.

Крім того, пунктом 15.2 ПДР України передбачено, що у випадку відсутності спеціально відведених місць чи узбіччя або коли зупинка чи стоянка там неможливі, вони дозволяються бiля правого краю проїзної частини (якомога правіше, щоб не перешкоджати iншим учасникам дорожнього руху).

В даному випадку, автомобіль позивача був розташований так, що створював перешкоди іншим учасникам дорожнього руху.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та шостою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1цього Кодексу.

Оскільки позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, то відповідачем правомірно застосовано тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик.

Відтак, враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Вимоги позивача про стягнення моральної та матеріальної шкоди є похідними вимогами, відтак також не підлягають до задоволення.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2024 року у справі №607/1138/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 05.06.2024.