Справа № 320/46729/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року №320/46729/23

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Білоноженко М.А.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
доОфісу Генерального прокурора, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів
провизнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ), Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81-б, ), в якому просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження від 09 січня 2023 №07/3/2-10 дс-8 дп-23 про відкриття дисциплінарного провадження;

- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу Генерального прокурора від 26 січня 2023 року №20 про проведення службового розслідування;

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 28 червня 2023 року №129дп-23 Про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу Генерального прокурора від 13 липня 2023 №10-дц.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що рішення Комісії є упередженим, безпідставним, не відповідає дійсності, не ґрунтується на доказах та вимогах закону. Порушено процедуру здійснення дисциплінарного провадження та службового розслідування. Вважає, що в його діяннях відсутній склад дисциплінарного проступку.

Ухвалою суду від 05 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позову заяву, в якому вказав, що обставини, встановлені під час дисциплінарного провадження свідчать про вчинення прокурором ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п.1 ч.1 ст. 43 Закону 1697-VII. Під час проведення службового розслідування та дисциплінарного провадження відповідач діяв в межах наданих повноважень, на підстави закону, відтак підстави для скасування рішення відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

05 січня 2023 року до відповідача надійшла дисциплінарна скарга заступника Генерального прокурора ОСОБА_2 про вчинення дисциплінарного проступку прокурором ОСОБА_1 .

Того ж дня вказану скаргу було розподілено члену Комісії ОСОБА_3 , яким за результатами її вивчення 09 січня 2023 року прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 07/3/2-10дс-8дп-23.

29 травня 2023 року за результатами перевірки ОСОБА_3 було складено висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях прокурора ОСОБА_1 , який із зібраними матеріалами передано на розгляду Комісії.

На засідання 14 червня 2022 року належним чином повідомлений позивач не з`явився.

Надалі позивача було повторно повідомлено про час і місце проведення засідання Комісії.

28 червня 2023 року ОСОБА_1 повторно не з`явився на засідання Комісії, надіславши лист про перенесення розгляду висновку на іншу дату.

Оскільки прокурора ОСОБА_1 було повторно повідомлено про час і місце проведення засідання Комісії, а також враховуючи вимоги пункту 3 частини третьої статті 47 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), Комісія прийняла рішення про розгляд висновку за відсутності прокурора.

За наслідками розгляду висновку КДКП 28 червня 2023 року було ухвалено рішення № 129дп-23 про притягнення прокурора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного поступку, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII -неналежне виконання службових обов`язків.

Незгода позивача із прийнятим рішенням зумовила його звернення до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи прокуратури України та їх посадові особи зобов`язані діяти в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, загальні права і обов`язки прокурора визначено Законом України «Про прокуратуру» № 1697-VII.

Положеннями пунктів 3, 4 частини 4 статті 19 Закону № 1697-VII визначено, що прокурор зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а також додержуватись правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Відповідно до вимог пункту 2 наказу Генерального прокурора від 07 серпня 2020 року №365 «Про загальні засади організації роботи в органах прокуратури України» прокурори усіх рівнів здійснюють свої повноваження лише в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Прокурори зобов`язані забезпечувати діяльність органів прокуратури на засадах верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 15 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів (далі також Кодекс) передбачено, що прокурор повинен здійснювати службові повноваження сумлінно, компетентно, вчасно і відповідально, постійно підвищувати свій професійний рівень, культуру спілкування, виявляти ініціативу, відповідальне ставлення та творчий підхід до виконання своїх службових обов`язків, фахово орієнтуватися у чинному законодавстві, передавати власний професійний досвід колегам. Він має усвідомлювати, що його діяльність оцінюється з урахуванням рівня підготовки, знання законодавства, компетентності, ініціативності, комунікативних здібностей, здатності вчасно і якісно виконувати службові обов`язки та завдання.

Згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих 23 квітня 1999 року Міжнародною Асоціацією прокурорів, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правил та етики їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.

Кожен прокурор повинен дотримуватися високих стандартів професійної підготовки та етичної поведінки як під час виконання службових обов`язків, так і у повсякденному житті. Робота на посадах в органах прокуратури передбачає підвищену відповідальність перед державою та суспільством, а тому вимоги щодо обов`язків працівників прокуратури є більш суворими і вимагають від них додержуватись та поважати вимоги закону.

Це зумовлюється статусом прокурора та необхідністю сприяти підвищенню авторитету прокуратури у суспільстві.

Згідно з вимогами статті 25 Закону № 1697-VII прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені КПК України.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, належать верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Стаття 9 КПК України регламентує таку загальну засаду судочинства як законність та встановлює наступні зобов`язання прокурора під час кримінального провадження: неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Повноваження прокурора у кримінальному провадженні визначені статтею 36 КПК України.

Прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений: доручати слідчому, органу досудового розслідування проведення у встановлений прокурором строк слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій або давати вказівки щодо їх проведення чи брати участь у них, а в необхідних випадках - особисто проводити слідчі (розшукові) та процесуальні дії в порядку, визначеному цим Кодексом, скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих; приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження та продовження строків досудового розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно зі статтями 44, 73, 77 Закону № 1697-VII тільки за КДКП закріплені повноваження здійснювати дисциплінарне провадження щодо прокурора.

Відповідно до частин першої та другої статті 45 цього Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду відповідним органом, що здійснює дисциплінарне провадження дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Дисциплінарне провадження включає такі етапи: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин четвертої та десятої статті 46 цього Закону після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження за результатами перевірки.

Член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніше як за десять днів до дня проведення засідання.

Згідно із частиною третьою цієї статті висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора розглядається за його участю.

Розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, заслуховуються пояснення члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб (частина п`ятою статті 47 Закону № 1697-VII).

Прокурор, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представник мають право давати пояснення, відмовитися від їх надання, ставити питання учасникам провадження, висловлювати заперечення, заявляти клопотання, а також за наявності сумнівів у неупередженості та об`єктивності члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, подавати заяву про його відвід (частина шоста статті 47 Закону № 1697-VII).

Рішення в дисциплінарному провадженні відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, приймає більшістю голосів від свого загального складу.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора може бути накладено такі дисциплінарні стягнення: 1) догана, 2) заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); 3) звільнення з посади в органах прокуратури.

Суд зауважує, що судовий контроль за реалізацією дискреційних повноважень Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів полягає у перевірці наявності законних підстав для прийняття оскаржуваного рішення, додержання Комісією відповідної процедури дисциплінарного провадження, а також оцінці об`єктивності дослідження доказів у справі, додержання принципу рівності перед законом та безсторонності, якості викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття (рішення ВСУ від 12 квітня 2018 року у справі № 9901/424/18, рішення ВСУ від 19 серпня 2018 року у справі № 9901/55/18).

Таким чином, у межах розгляду даної справи суд надає правову оцінку виключно у контексті дотримання відповідної процедури, не втручаючись у надану Комісією юридичну оцінку доказам, зібраним під час процедури проведення перевірки відомостей про дисциплінарний проступок прокурора на предмет їх достатності, тобто чи діяв відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України 11 липня 2019 року було розпочато кримінальне провадження № 0000629 за частиною п`ятою статті 191 КК України стосовно службових осіб ДП «Закупнянський кар`єр», а 16 липня 2020 року - кримінальні провадження за частиною другою статті 240, частиною другою статті 290, частиною п`ятою статті 191 КК України стосовно службових осіб ДП «Закупнянський кар`єр» та ДП «Нігинський кар`єр», які об`єднано в одне провадження № 0000629.

Постановою заступника Генерального прокурора Якубовського М.В. від 02 липня 2021 року ОСОБА_1 було визначено старшим групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000629.

17 грудня 2021 року позивачем було погоджено повідомлення про підозру заступнику директора ДП «Закупнянський кар`єр» ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною другою статті 240 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора Якубовського М.В. від 16 лютого 2022 року строк досудового розслідування у цьому провадженні продовжено до трьох місяців, до 17 березня 2022 року.

17 лютого 2022 року ОСОБА_1 з кримінального провадження 0000629 матеріали стосовно підозрюваного ОСОБА_4 виділено в окреме кримінальне провадження, якому присвоєно № 0000221.

Постановою заступника Генерального прокурора Якубовського М.В. від 22 лютого 2022 року визначено групу прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, страшим групи призначено позивача.

Старший групи прокурорів у кримінальному провадженні № 0000^ ОСОБА_1 не вжив передбачених вимогами статей 111, 135, 136, 290 КПК України заходів і процесуальних дій щодо своєчасного інформування підозрюваного та захисника у кримінальному провадженні про завершення досудового розслідування, не доручив здійснення цих дій слідчому у кримінальному провадженні, своєчасно не організував ознайомлення підозрюваного та його захисника з матеріалами кримінального провадження, не ініціював продовження строку досудового розслідування та не вжив для цього передбачених законом заходів.

Порушення вимог КПК України призвело до закінчення строку досудового розслідування, скерування до суду обвинувального акта поза межами процесуальних строків, а у подальшому - закриття кримінального провадження судом та неможливості доведення перед судом вини обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Відповідачем встановлено, що прокурор ОСОБА_1 порушив вимоги статті 19 Закону № 1697-VII, статей 2, 7, 9, 28, 36,111, 135, 136, 219, 283, 290 КПК України, пунктів 9.5, 22.1 наказу Генерального прокурора від 30 вересня 2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні», чим вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 1 (неналежне виконання службових обов`язків) частини першої статті 43 Закону № 1697-VII.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що оскаржуване рішення Комісії прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

Аналіз досліджених судом матеріалів справи свідчить про те, що дисциплінарне провадження стосовно прокурора ОСОБА_1 відкрито у зв`язку з вчиненням дій, невиконання або неналежного виконання прокурором своїх посадових обов`язків, які можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Дисциплінарним проступком прокурора необхідно вважати протиправну, винну дію або бездіяльність, прийняття рішення чи його неприйняття, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні прокурором своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених Законом № 1697-VII та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Виходячи з аналізу Закону № 1697-VII, службовими обов`язками працівника прокуратури слід вважати нормативно визначені види та міру необхідної поведінки, які забезпечують реалізацію завдань, постановлених перед прокурором, суспільством і державою, та повноважень, наданих для ефективного здійсненні професійних обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 у справі № 800/513/17 та Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 640/7008/20.

Тобто, поняттям «службові обов`язки» охоплюються обов`язки прокурора при виконанні покладених на прокуратуру функцій, що пов`язані зі статусом прокурора. Неналежним виконанням службових обов`язків є здійснення прокурором покладених на нього обов`язків із порушенням законів та підзаконних актів (не такою мірою, як того вимагають інтереси служби), що призвело чи може призвести до суспільно негативних наслідків.

Так, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має статус прокурора і за загальними правилами, викладеними у статті 19 Закону № 1697-VII, на нього покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою заступника Генерального прокурора Якубовського М.В. від 22 лютого 2022 року визначено групу прокурорів у кримінальному провадженні, старшим групи яких призначено ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог частини першої статті 37 КПК України у конкретному кримінальному провадженні старший групи прокурорів керує діями інших прокурорів.

Згідно з вимогами пунктів 9.5, 22.1 наказу Генерального прокурора від 30 вересня 2021 року № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» старший групи прокурорів зобов`язаний забезпечувати загальне планування, розподіл обов`язків і навантаження між членами групи, їх доступ до повнотою проведення процесуальних і слідчих дій, урахування мотивованих позицій прокурорів групи щодо додержання вимог законодавства, виконання завдань кримінального провадження, реагування на факти порушень вимог кримінального процесуального законодавства. Зобов`язаний організовувати та координувати діяльність прокурорів групи, узгоджувати їх процесуальні позиції, у тому числі шляхом надання відповідних доручень, які долучати до наглядового провадження.

28 лютого 2022 року ОСОБА_5 (один із прокурорів групи), вивчив перелік кримінальних проваджень, в яких особам повідомлено про підозру та закінчується строк досудового розслідування, в якому значилось і кримінальне провадження № 0000221. Того ж дня, позивач, як старший групи прокурорів, повідомив, що можна відкрити матеріали іншій стороні на підставі статті 290 КПК України.

Оскільки ключовий носій з кваліфікованим електронним підписом для доступу до ЄРДР ОСОБА_1 залишився у сейфі в його робочому кабінеті у місті Києві, а ОСОБА_5 виїхав з ключем ЄРДР, він, як прокурор групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, за домовленістю з ОСОБА_1 , прийняв процесуальне рішення про завершення досудового розслідування, яке підготовив, роздрукував, підписав, оформив та відомості про яке 28 лютого 2022 року о 17 год хв вніс до ЄРДР.

ОСОБА_5 також підписав постанову про доручення слідчому виконати вимоги статті 290 КПК, проект якої підготував і переслав йому ОСОБА_1 , а також повідомлення підозрюваному та його адвокату про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів стороні захисту, які повинен був направити поштовим зв`язком.

При цьому, позивач мав повідомити сторону захисту та слідчого телефонним зв`язком про виконання вимог статті 290 КПК України.

ОСОБА_5 29 лютого 2022 року не зміг відправити повідомлення у Хмельницьку область та місто Київ через поштове відділення у місті Теребовля Тернопільської області, оскільки йому було відмовлено у прийнятті поштових відправлень через встановлені у зв`язку з військовим станом обмеження поштових відправлень за межі області.

Про такий стан справ він через кілька днів проінформував ОСОБА_1 , на що останній відповів, що не має зв`язку з підозрюваним та адвокатом.

На початку березня 2022 року прокурор ОСОБА_1 зателефонував старшому слідчому ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 та повідомив про прийняте 28 лютого 2022 року ОСОБА_5 рішення щодо відкриття матеріалів кримінального провадження № 0000221 та ознайомлення з ними сторони захисту, на що останній відповів, що перебуває не за місцем дислокації у місті Києві і доступу до матеріалів кримінального провадження не має, оскільки вони знаходяться в ГСУ НП України за адресою: м.Київ, вул. Богомольця, 10.

При цьому, у телефонній розмові ОСОБА_1 не надавав слідчому доручення повідомити сторону захисту про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів для ознайомлення.

Письмові доручення слідчому повідомити підозрюваному та його захисникам про завершення досудового розслідування ані ОСОБА_1 , ані іншим процесуальним керівником у кримінальному провадженні у межах строку досудового розслідування (до 17 березня 2022 року) не надавалися.

Повідомлення про завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000221 за № 12/1/1-49823-20 від 28 лютого 2022 року ОСОБА_5 після зміни місця дислокації було скеровано стороні захисту засобами поштового зв`язку через відділення «Укрпошта» у смт Ставищі Київської області 31 березня 2022 року.

Повідомлення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування та ознайомлення з ними слідчий ОСОБА_6 направив стороні захисту 18 травня 2022 року, в якому зазначив, що листом № 12/1/1-49823-20 від 28 лютого 2022 року стороні захисту повідомлено про завершення досудового розслідування.

Фактичне ознайомлення з матеріалами кримінального провадження захисника підозрюваного відбулось 25 травня 2022 року, а підозрюваного - у період з 16 до 23 червня 2022 року.

Після цього, 23 червня 2022 року, прокурором ОСОБА_1 було вручено обвинуваченому обвинувальний акт, який наступного дня направлено для розгляду по суті до Чемеровецького районного суду Хмельницької області.

Ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2022 року зазначене кримінальне провадження закрито на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 грудня 2022 року зазначену ухвалу суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Суд зауважує, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2023 року у справі №640/9555/22, статус прокурора насамперед передбачає неухильність дотримання ним вимог законодавства та чітке виконання вказівок керівництва у системі органів прокуратури. Саме такий порядок забезпечує максимальне та ефективне виконання завдань кримінального провадження, що передусім полягає у захисті громадян від злочинних посягань та злочинів в цілому. Недотримання прокурором цих вимог складає неналежне виконання обов`язків та є підставою для застосування до ньоговідповідних заходів дисциплінарної відповідальності.

Так, за результатами проведеного службового розслідування та дисциплінарного провадження встановлено, що внаслідок бездіяльності ОСОБА_1 , а саме не вжиття передбачених вимогами статей 111, 135, 136, 290 КПК України заходів і процесуальних дій, призвело до закінчення строку досудового розслідування, скерування до суду обвинувального акту поза межами процесуальних строків, а у подальшому - закриття кримінального провадження судом та неможливості доведення перед судом вини обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Вважаючи такі висновки відповідача необґрунтованими, позивач зазначає про те, що рішення члена Комісії ОСОБА_3 про відкриття дисциплінарного провадження від 09 січня 2023 року суперечить вимогам законодавства, оскільки дисциплінарна скарга є анонімною.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, не погоджується із вказаними доводами позивача з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону № 1697-VII член Комісії, своїм вмотивованим рішенням відмовляє у відкритті дисциплінарного провадження, якщо: дисциплінарна скарга не містить конкретних відомостей про наявність ознак дисциплінарного проступку прокурора; дисциплінарна скарга є анонімною, дисциплінарна скарга подана з підстав, не визначених статтею 43 цього Закону; з прокурором, стосовно якого надійшла дисциплінарна скарга, припинено правовідносини у випадках, передбачених статтею 51 цього Закону; дисциплінарний проступок, про який зазначено у дисциплінарній скарзі, вже був предметом перевірки і щодо нього відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, прийняла рішення, яке не скасовано в установленому законом порядку.

За відсутності підстав, передбачених частиною другою цієї статті, член Комісії, приймає рішення про відкриття дисциплінарного провадження щодо прокурора (частина третя статті 43 Закону № 1697-VII).

Матеріалами справи підтверджено, що 05 січня 2023 року до Комісії надійшла дисциплінарна скарга заступника Генерального прокурора ОСОБА_2 від 30 грудня 2022 року про вчинення дисциплінарного проступку прокурором ОСОБА_1 , в якій містилися відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку, а також посада та підпис автора дисциплінарної скарги.

За правилами частини першої статті 8 Закону України «Про звернення громадян» письмове звернення без зазначення місця проживання, не підписане автором, а також таке, з якого неможливо встановити авторство, визнається анонімним і розгляду не підлягає. (постанова Верховного Суду від 02 червня 2021 у справі № 520/11145/19).

Натомість, дисциплінарна скарга заступника Генерального прокурора ОСОБА_2 не є анонімною, відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про звернення громадян» та статтям 45, 46 Закону № 1697-VII.

Член Комісії ОСОБА_3 рішенням від 09 січня 2023 року відкрив дисциплінарне провадження № 07/3/2-10дс-8дп-23 стосовно прокурора третього відділу управління процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 , оскільки дисциплінарна скарга містила конкретні відомості про наявність ознак дисциплінарного проступку зазначеного прокурора.

Тому суд вважає, що членом Комісії було правомірно прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження

Відтак, позовні вимоги в частині скасування рішення від 09 січня 2023 №07/3/2-10 дс-8 дп-23 про відкриття дисциплінарного провадження задоволенню не підлягають.

Крім того, позивач вважає протиправним винесення наказу Генерального прокурора від 26 січня 2023 року №20 «Про проведення службового розслідування».

Аналіз матеріалів справи свідчить про необґрунтованість вказаних висновків позивача з огляду на наступне.

Пунктом 1 розділу II Інструкції про порядок проведення службового розслідування стосовно прокурорів, затвердженої наказом Генерального прокурора від 16 січня 2021 року № 202 (далі - Інструкція № 202) приводом для призначення службового розслідування є письмовий запит члена відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження щодо прокурорів, яким у ході дисциплінарного провадження здійснюється перевірка за дисциплінарною скаргою (заявою).

Відповідно до пункту 3 розділу II Інструкції № 202 підставами для призначення службового розслідування є наявність даних про: вчинення прокурором інших дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури.

Рішенням члена Комісії від 09 січня 2023 року №07/3/2-10дс-8дп-23 відкрито дисциплінарне провадження стосовно прокурора ОСОБА_1 .

Членом Комісії 12 січня 2023 року скеровано запит для призначення службового розслідування щодо можливого здійснення неналежного процесуального керівництва прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_1 у кримінальному провадженні № 0000221.

Пунктами 1, 2, 5 розділом III Інструкції №202 визначено, що посадовими особами органів прокуратури, уповноваженими призначати службове розслідування, є Генеральний прокурор. Генеральним прокурором (особою, яка виконує його обов`язки) службове розслідування може призначатися стосовно всіх категорій прокурорів з урахуванням особливостей, передбачених пунктом 4 цього розділу. Рішення про призначення службового розслідування оформлюється наказом, яким утворюється комісія з проведення службового розслідування, визначаються голова та члени комісії.

Відповідно до статті 9 Закону № 1697-VII та Інструкції № 202 з метою перевірки обставин, наведених у листі Комісії від 12 січня 2023 року було винесено наказ Генерального прокурора від 26 січня 2023 року № 20 «Про призначення службового розслідування».

Таким чином, суд вважає, що відповідач при винесенні наказу «Про проведення службового розслідування» діяв на підставі та у межах наданих повноважень. Порушень процедури прийняття вказаного наказу під час розгляду справи не встановлено.

Позивач зазначає, що Комісіє не враховані заяви щодо перенесення засідання з розгляду висновку про наявність дисциплінарного проступку в діях позивача.

Вказані доводи позивача суд вважає необґрунтованими і зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 47 Закону № 1697-VII, пунктом 109 Положення ОСОБА_1 30 травня 2023 року було направлено повідомлення, що на засіданні Комісії, яке відбудеться 14 червня 2023 року розглядатиметься висновок про наявність дисциплінарного проступку у діях позивача у дисциплінарному провадженні № 07/3/2-10дс-8дп-23. На засідання 14 червня 2023 року належним чином повідомлений прокурор ОСОБА_1 не з`явився.

15 червня 2023 року повторно своєчасно та належним чином позивача було повідомлено про проведення 28 червня 2023 року засідання Комісії.

Позивач на засідання Комісії повторно не з`явився. Просив перенести розгляд висновку, повідомивши про дві причини неявки: вручення йому 27 червня 2023 року повістки про необхідність прибуття 28 червня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 та у зв`язку з несвоєчасним інформуванням його щодо дати розгляду висновку.

Як свідчать матеріали справи, прокурора ОСОБА_1 було повторно своєчасно і належним чином повідомлено про час і місце проведення засідання Комісії, а також враховуючи те, що у наданий позивачем копії повістки відповідачем встановлено виправлення дати на 28 червня (ймовірно з 29) 2023 року, комісія, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст. 47 Закону № 1697-VII, прийняла рішення про розгляд висновку за відсутності прокурора.

Відповідно до статті 47 Закону № 1697-VII розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засіданні відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження. На засідання запрошуються особа, яка подала дисциплінарну скаргу, прокурор, стосовно якого відкрито дисциплінарне провадження, їхні представники, а у разі необхідності й інші особи. Повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, має бути надіслано не пізніш як за десять днів до дня проведення засідання.

До повідомлення про час та місце проведення засідання відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, яке надсилається прокурору, додаються копія дисциплінарної скарги та висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Враховуючи викладене, суд вважає, що Комісією було дотримано вимоги частини першої та другої статті 47 Закону № 1697-VII, відтак доводи позивача про неврахування його заяв про перенесення спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Суд не приймає до уваги доводи позивача про порушення Комісією вимог ст. 222 КПК України при отриманні відомостей досудового розслідування у кримінальному провадження № 0000221, оскільки ухвалою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 03 жовтня 2022 року кримінальне провадження № 0000221 було закрито на підставі пункту 10 частини першої статті 284 КПК України, у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, визначеного статтею 219 КПК України.

Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 06 грудня 2022 року зазначену ухвалу суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Враховуючи, що станом на час розгляду матеріалів дисциплінарного провадження (2023 рік), досудове розслідування було закінчено (24 червня 2022 року), а кримінальне провадження № 0000221 - закрито, суд вважає, що Комісією дотримано вимоги статті 222 КПК України при отриманні матеріалів кримінального провадження № 0000221.

Позивачем зазначено, що Комісією порушено строки проведення перевірки за дисциплінарною скаргою.

Відповідно до частини четвертої статті 46 Закону № 1697-VII та пункту 99 Положення після відкриття дисциплінарного провадження член відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження, проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. Повноваження члена органу під час здійснення перевірки визначаються статтями 46, 77 Закону № 1697-VII Положення.

Згідно з частинами дев`ятої та десятої статті 46 Закону № 1697-VII перевірку відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності проводиться у строк, який не перевищує двох місяців із дня реєстрації дисциплінарної скарги, а в разі неможливості завершення перевірки протягом цього строку він може бути продовжений Комісією, але не більш як на місяць. Член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Суд зауважує, що визначені абзацом 1 частини дев`ятої статті 46 Закону № 1697-VII строки розповсюджуються на перевірку відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності під час винесення висновку, та не розповсюджуються на виготовлення висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора.

Вказані положення узгоджуються з пунктами 101 та 106 Положення про порядок роботи відповідного органу, що здійснює дисциплінарне провадження.

Відповідно до правових позицій, викладених у рішеннях Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 лютого 2018 року від 05 березня 2018 року від 18 січня 2024 року у справах №№ 800/505/17, 800/581/17, 640/789/22, визначені частиною дев`ятою статті 46 Закону № 1697-VII строки розповсюджуються на перевірку відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, а ніяк не розповсюджуються на підготовку висновку та розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку, який відповідно до статті 47 цього Закону відбувається на засіданні Комісії.

З матеріалів дисциплінарного провадження вбачається, що дисциплінарна скарга до Комісії надійшла 05 січня 2023 року, остання перевірочна дія члена Комісії датована 30 січня 2023 року, а саме отримано інформації з Офісу Генерального прокурора України, тобто в межах строку проведення перевірки, передбаченого частиною дев`ятої статті 46 Закону № 1697-VII, який закінчувався 05 березня 2023 року.

29 травня 2023 року за результатами перевірки членом Комісії було складено висновок.

Таким чином, за встановлених обстави, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання порушення Комісією критеріїв розумності строку для завершення перевірки дисциплінарної скарги та відомостей про наявність підстав для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності та складення за її результатами відповідного висновку.

Отже, доводи позивача щодо порушення визначених частиною дев`ятої статті 46 Закону № 1697-VII строків є не обґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, за результатами розгляду справи суд вважає, що у рішенні від 28 червня 2023 року № 129дп-23 Комісія навела мотиви, з яких дійшла висновків про наявність у діях ОСОБА_1 складу дисциплінарного проступку з посиланням на відповідні докази, та обґрунтувала пропорційність застосованого виду стягнення і його співмірність вчиненому проступку.

В зв`язку із чим, рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 28 червня 2023 року №129дп-23 Про накладення дисциплінарного стягнення є законним і обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає.

Також не підлягає задоволенню вимога про скасування наказу Офісу Генерального прокурора від 13 липня 2023 №10-дц про застосування дисциплінарного стягнення у виді догани, як похідна вимога.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

На підставі викладеного, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст.ст. 2, 6, 8 - 10, 14, 90, 241 - 246 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоноженко М.А.