Справа № 280/2743/24
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

04 червня 2024 року Справа № 280/2743/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі відповідач 2), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.09.2023 №85, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області включити до загального страхового стажу позивача період її роботи з 15.07.1980 по 01.01.1989, а саме 7 років та 2 місяці.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням від 20.09.2023 №85 їй відмовлено в призначенні пенсії. Зі змісту рішення вбачається, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 15.07.1980 по 01.01.1989 відповідно до трудової книжки від 15.07.1980 серії НОМЕР_1 . Вказує, що періоди роботи, записи про які містяться в трудовій книжці позивача та які не враховані відповідачем при призначенні пенсії, містять всі необхідні відомості щодо дати та підстав прийняття на роботу, не мають виправлень та неточностей, а отже, вимога відповідача надати довідку, що буде підтверджувати роботу за період з 15.07.1980 по 01.01.1989 є безпідставною. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до ст. 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. Страховий стаж позивача становить 09 років 04 місяці 12 днів. За доданими документами не зараховано: період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки перша сторінка оформлена з порушенням вимог згідно п.2,12 ч.2 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58, а саме не завірено печаткою. З 01.01.2023 російська федерація припинила участь у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим до страхового стажу зараховується періоди роботи на території рф по 31.12.1991. Вказує, що суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у поданому до суду письмовому відзиві проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що згідно ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 не менше 30 років. 13.09.2023 позивач звернулась до головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-VI. Рішенням головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 від 20.09.2023 №85, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років передбаченого ст. 26 Закону № 1058-IV. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано страховий стаж згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 від 01.07.2002 з 15.07.1980 по 01.01.1989, оскільки відсутні печатки підприємства (або печатки відділу кадрів) на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки, що суперечать вимогам п. 2.12. Інструкції №162. Жодних інших документів, підтверджуючих вище зазначені періоди роботи, передбачені Порядком №637 позивачкою при зверненні за призначенням пенсії не надано. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, установив наявність достатніх підстав для прийняття рішення у справі.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що 13.09.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до пункту 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мін`юсті України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі Порядок), заяви, які подаються особами, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію, за місцем проживання.

Пунктом 4.2 вказаного Порядку визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

З урахуванням зазначеного Порядку заява позивача від 13.09.2023 була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та прийнято рішення від 20.09.2023 №85 про відмову позивачу в призначенні на пенсії за віком.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.09.2023 №85, пенсійний вік визначений статтею 26 Закону 1058 становить 60 років. Вік заявника 60 років. Необхідний страховий стаж визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 30 років. Страховий стаж особи становить 09 років 04 місяці 12 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудової книжки від 15.07.1980 серії НОМЕР_1 , оскільки перша сторінка трудової книжки з порушенням вимог п.2,12 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58 (відсутня печатка). Для зарахування періодів роботи згідно трудової книжки від 15.07.1980 серії НОМЕР_1 , необхідно надати уточнюючі довідки про роботу видані на підставі первинних документів.

Додатковий коментар: з 01.01.2023 російська федерація припинила участь у Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

Позивач вважає рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.09.2023 №85 про відмову в призначенні пенсії за віком протиправним, у зв`язку з чим звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються, зокрема, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Стаття 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначає умови призначення пенсії за віком.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 01.01.2023 по 31.12.2023 не менше 30 років.

Суд зазначає, що згідно з паспортом громадянина України позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому на час звернення за призначенням пенсії за віком вона досягла 60-річного віку, що є достатнім для призначення пенсії за віком.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону №1058-ІV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV).

Суд зазначає, що згідно з розрахунком страхового стажу позивача (Форма РС-право), копія якого надана до матеріалів справи, страховий стаж позивача складає 09 років 4 місяці 12 днів.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

12.08.1993 Кабінет Міністрів України своєю постановою №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (даліПорядок №637).

Так, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (розділ «Загальні положення» Порядку №637).

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.09.2023 №85, до страхового стажу не зараховано: період роботи згідно трудової книжки від 15.07.1980 серії НОМЕР_1 , оскільки перша сторінка трудової книжки з порушенням вимог п.2,12 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників» від 29.07.1993 № 58 (відсутня печатка). Для зарахування періодів роботи згідно трудової книжки від 15.07.1980 серії НОМЕР_1 , необхідно надати уточнюючі довідки про роботу видані на підставі первинних документів.

Так, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 15.07.1980 містить такі записи про періоди її роботи:

15.07.1980 прийнята ученицею оплетниці до цеху шлангових кабелів заводу «Азовкабель» (наказ №1072 від 07.07.1980);

11.09.1980 переведена до цеху шлангових кабелів оплетницею кабелів та проводів 3-го розряду (наказ №876 від 12.09.1980);

05.08.1981 звільнена у зв?язку з направленням на комсомольське будівництво (Спеціалізований будівельно-монтажний потяг «Грузстрой БАМ») (наказ №745 від 05.08.1981);

02.09.1981 прийнята на роботу ізолювальницею 3-го розряду (наказ №122 від 31.08.1981);

10.11.1981 звільнена з роботи за ст. 31 КЗпП РСФСР за власним бажанням (наказ №157 від 09.11.1981);

07.12.1981 прийнята машиністом конвеєру паливної подачі на котельню ст.Кия по 4 розряду (Північнобайкальська дистанція цивільних споруд БАМ залізнична дорога) (наказ №123 від 07.12.1981);

27.02.1984 звільнена у зв?язку з переводом до Управління виробничих флотилій «Дальморепродукт» м. Владивосток (наказ №27 від 27.02.1984);

12.04.1984 зарахована до судомонтажного цеху 01 маркирувальником (наказ №1792 від 16.04.1984);

22.10.1984 звільнена за власним бажанням за ст. 31 КЗпП РСФСР (наказ №6133 від 23.10.1984);

06.11.1984 Турсейський радгосп, прийнята старшим поваром до столової (наказ №91 від 06.11.1984);

14.03.1986 присвоєно 4 розряд відповідно до кваліфікаційного свідоцтва №1126 (наказ №17 від 14.03.1986);

17.05.1988 звільнена за ст. 29 п. 5 КЗпП РСФР у зв?язку з переводом до Ханкайського РПУ (наказ №38 від 17.05.1988);

18.05.1988 прийнята переводом на посаду приймальника замовлень до КПП (контрольно пропускний пункт) с. Турів Ріг Ханкайського РПУ побутового обслуговування (наказ №52 від 17.05.1988);

01.01.1989 Ханкайське РПУ реорганізовано в Ханкайське районне виробниче об?єднання побутового обслуговування (наказ №571 від 12.12.1988);

15.10.1992 Ханкайське РПО реорганізоване в муніципальне підприємство зі змішаною формою власності «Ханкайський будинок побуту» (наказ №362 від 15.10.1992);

08.07.1994 звільнена за ст. 31 КЗпП РФ у зв?язку з доглядом за дітьми до 14-річного віку (наказ №23 від 26.07.1994);

26.06.1999 прийнята на роботу до КСП (колективне сільськогосподарське підприємство) імені Кірова Приморського району за договором тимчасового трудового підряду з 23.06.1999 на посаду пекаря (наказ №9 від 26.06.1999);

15.10.1999 звільнена у зв?язку з розірванням договору тимчасового трудового підряду у зв?язку із зменшенням обсягу робіт (наказ №13 від 15.10.1999);

21.01.2000 прийнята на роботу до КСП (колективне сільськогосподарське підприємство) імені Кірова Приморського району за договором тимчасового трудового підряду на посаду підмінного пекаря (наказ від 21.01.2000);

23.03.2000 звільнена у зв?язку з розірванням договору тимчасового трудового підряду;

24.03.2000 прийнята на посаду пекаря в члени СТК (сільськогосподарський кооператив) «Нива» Приморського району за переводом;

05.05.2001 переведена різноробочою з 12.07.2000 звільнена від роботи пекаря (наказ №5 від 05.05.2001);

14.03.2001 працювала на посаді різноробочої в СТК «Нива» Приморського району;

18.02.2002 працювала на посаді різноробочої в СТК «Нива» Приморського району;

18.02.2002 звільнена за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України з 24.12.2001 не перебуваючи членом СПК «Нива» (наказ №1 від 18.02.2002).

Суд зазначає, що згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58:

- трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника (п.1.1);

- усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (п.2.4.);

- відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (п.2.11.);

- після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (п.2.12);

- у графі 3 розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства (п.2.14.);

- у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п.4.1.).

Суд зазначає, що вказані вище записи трудової книжки позивача про періоди її роботи містять назву підприємств, де працювала позивач, записи про прийняття на роботу та про звільнення з роботи, інформацію про дату і номери наказів, на підставі яких позивача було прийнято та звільнено з роботи.

Посилання відповідача 2 в оскаржуваному рішенні на те, що на першій сторінці трудової книжки позивача відсутня печатка, що є порушенням вимог п.2.12 Інструкції, та на те, що для зарахування періодів роботи згідно трудової книжки від 15.07.1980 серії НОМЕР_1 , необхідно надати уточнюючі довідки про роботу видані на підставі первинних документів, суд розцінює як формальну підставу для відмови в зарахуванні спірних періодів до страхового стажу позивача.

Жодних зауважень щодо саме періодів трудової діяльності відповідачем під час розгляду звернення позивача виказано не було.

Фактично, відмова у зарахуванні періодів трудової діяльності ґрунтується виключно на тому, що на титульному аркуші трудової книжки відсутня печатка.

Щодо вказаного, суд зазначає, що хоча титульний аркуш бланку трудової книжки і містить позначку «М.П.», проте чинне законодавство на дату заповнення трудової книжки не передбачало обов`язкового посвідчення титульного аркушу трудової книжки печаткою.

Законодавством передбачено посвідчення печаткою саме записів щодо періодів трудової діяльності робітника, і трудова книжка позивача містить відповідні записи щодо періодів роботи та відтиски печаток підприємств.

Більш того, суд зазначає, що позивач не може нести відповідальність за дотримання роботодавцем формальних вимог щодо заповнення трудової книжки, а відмова у зарахуванні періодів роботи лише через помилку на титульному аркуші трудової книжки не відповідає критеріям співмірності та фактично позбавляє позивача конституційного права на пенсійне забезпечення.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок щодо внесення достовірних відомостей про працівника під час заповнення трудової книжки покладається на роботодавця або уповноважену ним особу, які здійснюють заповнення трудової книжки вперше, а не на працівника, а тому наявність таких недоліків в трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу останнього періодів роботи згідно з записами в трудовій книжці, виконаними у відповідності до вимог Інструкцій № 162 та № 58.

Крім того, відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України Про трудові книжки працівників від 27.04.1993 №301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

Отже, працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Верховний Суд у постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Суд зазначає, що відповідачами не вказано жодних інших підстав, за яких зазначені оформлення записів робить їх недійсними або сумнівними.

Таким чином, оскільки судом не встановлено недостовірності або неточності вказаних записів, зазначене не може бути підставою для не зарахування оскаржуваних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст.44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Також, пунктом 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку №22-1 передбачено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення з відповідними запитами до установ, підприємств, організацій, де працював заявник.

До того ж, у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а Верховний Суд зазначив про те, що орган, що призначає пенсію, за наявності сумнівів має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви, прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що органами пенсійного фонду надсилались відповідні запити до підприємств, де працювала позивач у спірні періоди, з метою перевірки вірності записів трудової книжки.

Суд звертає увагу, що згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Отже, органи Пенсійного фонду України в межах своїх повноважень зобов`язані розглянути та, за необхідності, перевірити відповідність поданих для призначення пенсії документів, зокрема, записів у трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 19.12.2019 у справі №307/541/17 (адміністративне провадження №К/9901/18274/18) зазначив, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Управління ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позивач надав докази, які не спростовані відповідачами, про те, що періоди її роботи згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.07.1980, мають бути враховані органом Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за віком.

При цьому, у даній справі належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання повторно розглянути питання про зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.07.1980, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стосовно доводів відповідачів про те, що для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів йому необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до Порядку№ 637 суд зауважує, що вказаний Порядок регламентує правовідносини щодо підтвердження трудового стажу у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. При цьому відповідно до положень Порядку № 637 необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Наведений висновок відповідає правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 березня 2019 року у справі №227/4564/16-а.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 20.09.2023 №85 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Вирішуючи питання щодо органу Пенсійного фонду, який має обов`язок щодо поновлення порушеного права позивача, суд виходить з наступного.

Згідно пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

В спірному випадку заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 20.09.2023 №85. Отже, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у цьому спорі є органом, що призначає пенсію.

В свою чергу, відповідно до пункту 4.10 зазначеного Порядку після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. Нарахована сума пенсії включається в документи для виплати пенсії не пізніше одного місяця з дня прийняття рішення про призначення, перерахунок, переведення з одного виду пенсії на інший та про поновлення виплати пенсії.

Тобто, в даному випадку повноваження щодо призначення позивачу пенсії були делеговані ГУ ПФУ в Хмельницькій області, проте обов`язок виплати пенсії, у випадку її призначення залишається у територіального органу Пенсійного фонду України за місцем проживання пенсіонера, тобто у ГУ ПФУ в Запорізькій області.

За таких обставин, виплата пенсії повинна проводитись ГУ ПФУ в Запорізькій області після отримання від ГУ ПФУ в Хмельницькій області рішення про призначення пенсії та матеріалів пенсійної справи.

З урахуванням викладеного належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 20.09.2023 №85, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.07.1980, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Суд наголошує, що при повторному розгляді заяви позивача відповідач 2 не може прийняти рішення, яке по суті повторює рішення, що визнані судом протиправними, і повинен вирішити заяву позивача з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цій справі.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1ст.132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Судові витрати зі сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноваженьГоловного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 143, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання/ перебування: АДРЕСА_2 ; ІПН НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-б, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (29000, м.Хмельницький, вул.Чекірди Гната, буд.10, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком від 20.09.2023 №8.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглянути питання про зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.07.1980, прийнявши відповідне рішення, з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 13.09.2023 та прийняти вмотивоване рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова