Справа № 420/7902/24
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2024-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7902/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, стягнення грошового забезпечення та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 11.03.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:

1.Визнати протиправною бездіяльність до Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 06.03.2024;

2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення 06.03.2024.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що він проходив службу в Військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира 2 дивізіону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командира Повітряних Сил Збройних Сил України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2024 № 68, ОСОБА_1 з 06.03.2024 виключено із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, а з харчування за каталогом продуктів з 07.03.2024, видано атестати. Натомість, як зазначає позивач, при звільненні йому не виплачено компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

18.03.2024 ухвалою судді прийнято до провадження позовну заяву ОСОБА_1 ; відкрито провадження у справі; вирішено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 відомості щодо нарахування, виплати (не виплати) ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2016 2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

19.03.2024 до суду надійшов відзив (вхід.№ЕС/11294/24) Військової частини НОМЕР_1 з проханням відмовити у задоволенні позову. На виконання ухвали від 18.03.2024 повідомлено, що позивачу ОСОБА_1 компенсація додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки не нараховувалась та не виплачувалась. Відповідач не погоджуються з позовними вимогами та вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовною заявою та не надано заяву про поновлення пропущеного строку.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено таке.

Наказом №68 від 06.03.2024 командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) підполковника ОСОБА_1 - командира 2 дивізіону військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 28 лютого 2024 року №147 на посаду старшого інженера служби організації експлуатації озброєння та військової техніки озброєння логістики управління повітряного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Повітряних Сил Збройних Сил України, вважати, що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби, до військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 . 3 06 березня 2024 року виключити із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення (а.с.4).

Згідно із зазначеним Наказом №68, позивачем щорічна основна відпустка за 2022 рік не використана, щорічна основна відпустка за 2024 рік не використана, грошова допомога на оздоровлення за 2024 рік не отримана, матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань, відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оброни України від 07.06.2018 №260, за 2024 рік не отримував.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 29.04.2016 ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.5).

При виключенні із списків особового складу частини, ОСОБА_1 не була виплачена компенсація за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та сама додаткова відпустка як учаснику бойових дій не надавалась, про що зазначає сам відповідач в своєму відзиві (а.с.19-21).

Такі обставини відповідачем визнаються, а отже не потребують доказуванню в силу вимог ч.1 ст. 78 КАС України, зокрема, відповідач зазначає, що позивачу додаткова відпустка як учаснику бойових дій не надавалась та компенсація за невикористану додаткову відпустку не виплачувалась.

Невиплата позивачу грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період за 2016-2024 роки й стало підставою для звернення останнього до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Цією ж статтею передбачено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до статті 45 Конституції України кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно положення п.12 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до абзаців 2 та 3 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції діючій на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України «Про відпустки».

Отже, положення Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби.

Указом Президента України від 10 грудня 2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008). Цим положенням визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та врегулювання питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

У відповідності до пунктів 6, 7 та 242 Положення № 1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військова служба закінчується в разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісно відсутнім або оголошення померлим.

Після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Судом встановлено, що в період проходження служби у військовій частині позивачу додаткова відпустка, як учаснику бойових дій за 2016-2024 роки не надавалась, грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку, як учасник бойових дій позивач за 2016-2024 роки не отримував.

Отже, грошова компенсація за невикористані дні додаткової відпустки виплачується тільки у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби.

Проте матеріали справи не містять доказів того, що позивач був звільнений з військової служби, водночас з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.03.2024 № 68 вбачається, що позивач вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Щодо посилання позивача на постанову Верховного Суду у зразковій справі №620/4218/18 від 21.08.2019, то обставини по цій справі не є релевантними, так як у зразковій справі позивач був звільнений з військової служби, а тому набув право на грошову компенсацію, тоді як у цій справі позивач з військової служби не звільнений до цього часу. Докази протилежного матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивач, який не звільнений з військової служби, не набув право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки за 2016-2024 роки, його право на отримання такої компенсації не порушено, а тому позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій та зобов`язання нарахувати та виплатити вказану грошову компенсацію не підлягають задоволенню, як передчасні.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На переконання суду позивач не довів обґрунтованість позовних вимог, за таких обставин, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до приписів ст.139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 257-262 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дій відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА

.