Справа № 300/7649/23
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" червня 2024 р. справа № 300/7649/23
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення певних дій,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) в інтересах якого діє адвокат Щадей Н.В. (далі представник позивача) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області (далі відповідач) в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб невикористаної частини відпустки за 2020 рік, 11 діб невикористаної частини відпустки за 2021 рік, 9 діб невикористаної частини відпустки за 2022 рік;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ОСОБА_1 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб невикористаної частини відпустки за 2020 рік, 11 діб невикористаної частини відпустки за 2021 рік, 9 діб невикористаної частини відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 04.10.2023 №414 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції. На день звільнення (станом на 04.10.2023) позивач мав невикористану щорічну основну відпустку за 2019 рік у кількості 30 діб, а також невикористані частини відпусток: за 2020 рік у кількості 5 діб, за 2021 рік у кількості 11 діб, за 2022 рік у кількості 9 діб. При проведенні розрахунку позивачу виплачена компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за 2023 рік. Водночас в порушення частини 1 статті 83 КЗпП України, частини 1 статті 24 Закону України «Про відпустки», відповідачем при звільненні позивача не виплачено компенсацію за невикористані ним 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб за 2020 рік, 11 діб за 2021 рік, 9 діб за 2022 рік, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом свої прав.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач скористався своїм правом подання відзиву на позовну заяву.У відзиві представник відповідача заперечив щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Вважає, що ГУНП в Івано-Франківській області не вчинило протиправної бездіяльності щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані відпустки за 2019, 2020, 2021 та 2022 роки, оскільки у наказі про звільнення ОСОБА_1 будь-яких відомостей про виплату компенсації за невикористані дні відпустки не міститься, а позивач з таким наказом погодився та його не оскаржив. При цьому, позивач не виявив бажання скористатися відпусткою під час проходження служби в зазначених періодах, про що свідчать відсутність рапорту щодо її надання. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Представником позивача подано відповідь на відзив, у якій серед іншого зазначено, що законодавством не встановлено процедури подання рапорту щодо грошової компенсації відпустки, натомість на переконання позивача відповідач повинен був вказати у наказі всі дні невикористаної відпустки як за поточний рік, коли особа звільняється, так і за попередні роки.
Відповідач правом на подання заперечення на відповідь на відзив, не скористався.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
Наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 04.10.2023 №414о/с «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 (0110758), інспектора відділу головної інспекції,згідно з частиною 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за підпунктом 7 (за власним бажанням) з виплатою компенсації за 24 доби невикористаної чергової відпустки за фактично відпрацьований час у календарному році (а.с.5).
Згідно довідкиГоловного управління Національної поліції в Івано-Франківській областівід 24.10.2023 №552, ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2019 рік у кількості 30 діб не використовував. Невикористана частина відпустки за 2020 рік складає 5 діб, за 2021 рік складає 11 діб та за 2022 рікскладає 09 діб (а.с.8).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати при звільненні компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб за 2020 рік, 11 діб за 2021 рік, 9 діб за 2022 рік, позивач через уповноваженого представника звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 45 Конституції України, кожен, хто працює, має право на відпочинок. Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час. Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні та святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.
Таким законом, що установлює та визначає державні гарантії права на відпустки, умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи є Закон України «Про відпустки» від 05.11.1996 №504/96-ВР.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину-особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» (надалі Закон України №580).
Згідно із ст. 59 Закону України №580, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Відповідно до ст. 60 Закону України №580, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ст. 92 Закону України №580, поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Відповідно ч.ч. 8-10 ст. 93 Закону України №580, поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Продовження відпустки здійснюється керівником, який надав її, на підставі відповідного документа, засвідченого у визначеному законом чи іншим нормативно-правовим актом порядку. Поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону. Відкликання поліцейського із чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання) визначають Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (надалі Порядок №260).
Згідно із п. 8 розділу ІІІ Порядку №260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
Верховний Суд у постанові від 04.11.2021 у справі №440/5244/19 зазначав, що право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у ст. 92 Закону України №580.
При цьому, як свідчать положення ч. 8 ст. 93 та ч. 11 ст. 93 Закону України №580, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, зокрема: поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Тобто, законодавець не виключає випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року, а навпаки, закріплює право поліцейського використати відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
З аналізу наведених правових норм слідує, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже в протилежному випадку це суперечитиме суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
У Рішенні Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002, у справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень чч. 2, 3 ст. 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні відносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - Кодекс законів про працю України.
З огляду на відсутність регулювання приписами Закону №580 і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону України «Про відпустки».
Згідно із ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідач визнає, що ОСОБА_1 щорічну основну відпустку за 2019 рік у кількості 30 діб не використовував. Невикористана частина відпустки за 2020 рік складає 05 діб, за 2021 рік складає 11 діб та за 2022 рік складає 09 діб (а.с.8).
За обставин цієї справи між сторонами виник спір щодо невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні відпусток.
Оскільки спору з приводу наявності у позивача залишків невикористаних відпусток у періоди, що означені вище немає, суд дійшов висновку, що позивач на дату звільнення зі служби у поліції на підставі наказу ГУНП в Івано-Франківській області від 04.10.2023 №414 о/с, мав право на отримання грошової компенсації за невикористанущорічну основну відпустку за 2019 рік у кількості 30 діб,невикористану частину відпустки за 2020 рік у кількості 05 діб, за 2021 рік у кількості 11 діб та за 2022 рік у кількості 09 діб.
Так як, відповідач не здійснив виплату ОСОБА_1 при звільненні такої грошової компенсації, судом зроблено висновок про наявність у спірних відносинах протиправної бездіяльності ГУНП в Івано-Франківській області щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні щорічної основної відпустки за 2019 рік у кількості 30 діб, невикористану частину відпустки за 2020 рік у кількості 05 діб, за 2021 рік у кількості 11 діб та за 2022 рік у кількості 09 діб.
Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У позовній заяві представник позивача зазначила про орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу 10 000,00 гривень, які просила стягнути з відповідача на користь позивача. Також зазначила про те, що докази понесення судових витрат будуть подані в передбаченому ч.7 ст. 139 КАС України порядку.
Згідно приписів частини 3 статті 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
З урахуванням вказаного, та відсутності в матеріалах справи належних документів щодо понесення позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення станом на 05.06.2024 питання про їх відшкодування на користь ОСОБА_1 .
Учасниками справи не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб невикористаної частини відпустки за 2020 рік, 11 діб невикористаної частини відпустки за 2021 рік, 9 діб невикористаної частини відпустки за 2022 рік.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані ним 30 діб щорічної основної відпустки за 2019 рік, 5 діб невикористаної частини відпустки за 2020 рік, 11 діб невикористаної частини відпустки за 2021 рік, 9 діб невикористаної частини відпустки за 2022 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (ЄРДПОУ 40108798), адреса: вул. Української Перемоги, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.