Справа № 380/1253/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/1253/24 пров. № А/857/9474/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року (головуючий суддя Кухар Н.А., м. Львів) у справі №380/1253/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України, в якому просила визнати протиправним та скасувати пункт 12 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 71/975 від 08.12.2023 про призначення ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю солдата ОСОБА_5 відповідно до постанови КМУ від 25 грудня 2013 року № 975 у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), у розмірі 1860750 грн. у рівних частках кожному; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити з урахуванням фактично виплачених сум ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у рівних частках кожному члену сім`ї загиблого 06.08.2022 солдата ОСОБА_5 під час виконання обов`язків військової служби.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 березня 2024 року позов задоволено.

22.03.2024 від позивача надійшла заява про стягнення судових витрат, у якій позивач просила стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 78200 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року заяву позивача задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Не погодившись із додатковим рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в частині відмови у стягненні з відповідача частини витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 76200 грн. та прийняти постанову, якою задовольнити заяву в цій частині.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що дана справа є складною, оскільки правове регулювання спірних правовідносин характеризується наявністю часових, ієрархічних та змістовних колізій між різними нормативно-правовими актами, що ускладнює їхнє тлумачення, зокрема, Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 та постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168. Зазначає, що адвокатом було витрачено 21 год. роботи, а тому дану справу не можна вважати як таку, що потребує малу (незначну) кількість часу для доведення своєї позиції. Вказує, що дана справа мала виняткову важливість для позивача та її дітей, а також для формування судової практики з даної категорії справ вцілому. Вважає, що у зв`язку з відсутністю заперечень щодо задоволення заяви про стягнення витрат з боку відповідача, суд першої інстанції не мав права з власної ініціативи зменшувати витрати на професійну правничу допомогу.

Враховуючи вимоги статті 262 та статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин першої, третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої статті 134 КАС України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду Договір №21/12 про надання професійної правової допомоги від 21 грудня 2023 року, детальний опис робіт від 20.03.2024 до Договору про надання професійної правової допомоги №21/12 від 21.12.2023.

Також позивачем надано платіжні інструкції № від 22.12.2023 року; № від 08.01.2024 року; № від 19.03.2024 року; № від 19.03.2024 року.

З акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 20.03.2024 встановлено, що адвокат надав, а замовник прийняв юридичні послуги, загальна вартість яких становить 78200 грн.

Згідно вказаного акту надано наступну правову допомогу:

- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз фактичних обставин та документів;

- аналіз та пошук релевантної судової практики;

- підготовка позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви для подачі до суду;

- підготовка заяви про усунення недоліків для подачі до суду;

- написання відповіді на відзив та підготовка для подачі до суду;

- підготовка заперечення на клопотання про залучення третьої особи для подачі до суду;

- підготовка додаткових пояснень для подачі до суду;

- підготовка заяви про розподіл судових витрат з додатками для подачі до суду, відповідачу та третій особі поштовим зв`язком.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за вимогами процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Аналізуючи надані представником позивача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

У пункті 4.1 Договору про надання професійної правової допомоги №21/12 від 21 грудня 2023 року визначено, що сторони домовились про наступну вартість професійної правничої допомоги 78200 грн. та порядок її оплати, а саме, 1000 доларів США сплачується при укладенні договору та 1000 доларів США сплачується протягом 5 днів після прийняття судом першої інстанції рішення по суті позовної заяви.

Також, колегія суддів звертає увагу, що наданий детальний опис робіт від 20.03.2024 до Договору про надання професійної правової допомоги №21/12 від 21.12.2023 містить графу «дія» та «витрачений час», тобто в такому зазначено вид правничої допомоги та кількість витраченого часу, однак в детальному описі не визначено вартість за кожен вид наданої правничої допомоги.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатом виконано наступні роботи:

- опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні правовідносини, аналіз фактичних обставин та документів 3 год.;

- аналіз та пошук релевантної судової практики 3 год.;

- підготовка позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви для подачі до суду 7 год.;

- підготовка заяви про усунення недоліків для подачі до суду 30 хв.;

- написання відповіді на відзив та підготовка для подачі до суду 4 год.;

- підготовка заперечення на клопотання про залучення третьої особи для подачі до суду 2 год.;

- підготовка додаткових пояснень для подачі до суду 30 хв.;

- підготовка заяви про розподіл судових витрат з додатками 1 год.

Так, надаючи оцінку обставинам пов`язаності заявлених до відшкодування витрат з розглядом судом цієї справи, апеляційний суд зазначає, що не відповідають ознакам «співмірності» такі складові заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу, як підготовка та подання відповіді на відзив, оскільки відповідь на відзив містить покликання на обставини та правове обґрунтування, які викладені у позовній заяві, а тому затрачений адвокатом час на підготовку такого документу (4 години) не є співмірним із складністю та характером наданих послуг.

Крім того, дана справа розглядалась судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, що виключає юридичний супровід у суді.

Також, колегія суддів звертає увагу, що надані послуги, а саме підготовка позовної заяви та правниче (правове) супроводження справи (підготовка та подання відповіді на відзив, заперечення на клопотання про залучення третьої особи, підготовка заяви про усунення недоліків та додаткових пояснень в межах справи) є тотожними поняттями, а витрачений адвокатом час на підготовку таких заяв не відповідає критерію розумності та співмірності.

Дослідивши долучені документи до позовної заяви, апеляційний суд зауважує, що обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними.

Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі, яка розглядається, є розумність заявлених витрат, тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.

Апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що при визначенні розміру таких витрат стороною позивача не було належним чином враховано витрачений час на вчинення дій, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції, а саме, на опрацювання законодавчої бази, аналіз фактичних обставин та пошук релевантної судової практики.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що позивач вільний у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат.

Отже, апеляційний суд вважає, що з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, розгляду її у порядку спрощеного позовного провадження та змісту і обсягу наданих послуг, витраченого адвокатом часу, значення спору для сторони, розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, а тому до відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України підлягають понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в розмірі 8000 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини застосовують, як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

За наведених обставин, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення, що призвело до неправильного вирішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 311, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року у справі №380/1253/24 скасувати та прийняти постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (, місцезнаходження: просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар