Справа № 560/3273/24
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/3273/24
РІШЕННЯ

іменем України

03 червня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

1. визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у нерозгляді рапорта позивача про звільненні з військової служби.

2. зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 на підставі п.п. "г" п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" про що видати відповідний наказ по особовому складу та виключити із списків військової частини.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до довідки до акта медико-соціальної експертної комісії Серії 12 ААГ матір позивача - ОСОБА_2 з 01.02.2024 являється особою із інвалідністю другої групи. Відповідно до довідки про склад осіб, зареєстрованих у житловому будинку в АДРЕСА_1 , склад сім`ї зареєстрових осіб складається із власника будинку - ОСОБА_2 та сина ОСОБА_1 . У ОСОБА_2 із родичів наявний лише син - позивач у справі.

Вказує, що 17.02.2024 позивач звернувся із письмовим рапортом до відповідача через свого безпосереднього керівника по команді про звільнення його із військової служби за п.п. «г» п. 3 ч.5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» - за сімейними обставинами - наявність дружини (чоловіка) із числа осіб із інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи. У рапорті позивач вказав, що бажає звільнитись із військової служби.

Однак, в усній формі позивачеві було озвучено необхідність надати довідки, а саме із РАЦСу про те, що більше нікого із родичів у матері позивача немає та ряд інших довідок. Коли матір звернулась до РАЦСу із відповідним проханням, отримала у відповідь, що жодних таких довідок вони не можуть надати і існування таких довідок є суб`єктивне розуміння статті п.п. «г» п. 3 ч.5 статті 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» відповідачем, а тому позивач прийшов до висновку про те, що його рапорт не буде розглянутий та не буде прийнято законне рішення про звільнення його із військової служби.

Вважає, що наявні правові підстави для звільнення позивача із військової служби у військовій частині, а бажання відповідача отримати ряд інших довідок, зокрема і довідки про відсутність інших родичів, які можуть здійснювати догляд є лише спробою перешкодити позивачу у здійсненні його законного права, так як вказана підстава для звільнення не передбачає необхідної умови - відсутність інших родичів, які мають здійснювати догляд за особою із інвалідністю, а сам по собі факт існування батьків із інвалідністю 1 або 2 групи створює право на звільнення із військової служби.

Відповідачем 25.03.2024 подано відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечує. Зазначає, що позивач проходить дійсну військову службу за контрактом. Наказом від 22.11.2023 №766-ОС «Про особовий склад» позивач призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - старшим радіотелеграфістом групи зв`язку третього відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування. Вказує, що позивач, звернувся рапортом від 21.02.2024 №27/10298/24-Вн, з проханням щодо звільнення з військової служби за абзацом 6 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», одночасно зазначивши підставу «наявність дружини (чоловіка), із числа осіб з інвалідністю та/ або одного із свої батьків або батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю із числа осіб І чи ІІ групи». Листом від 09.03.2024 №08/13966/24-Вн у задоволені рапорту позивача відмовлено, оскільки документи, які долучені до рапорту не підтверджують відсутність інших осіб та необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю.

Вважає відмову у звільненні з військової служби законною, оскільки позивачем не надано висновок медико-соціальної експертної комісії або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я із зазначенням, що особа потребує постійного догляду та відповідно документи, які підтверджують відсутність інших осіб у особи вказаній у висновку МСЕК або ЛКК.

Додатково наголошує, що відповідно до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №780507 від 01.02.2024, ОСОБА_2 встановлена інвалідність ІІ групи, з 01.02.2024, причина інвалідності «загальне захворювання», дата чергового переогляду «02.2027». У вказаній довідці не зазначено, що остання потребує постійного стороннього догляду. Крім того, інвалідність встановлена строково, до 01.03.2027.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 08.03.2024 відкрито провадження в справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Суд встановив такі обставини справи.

ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом.

Наказом від 22.11.2023 №766-ОС «Про особовий склад» позивач призначений на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії - старшим радіотелеграфістом групи зв`язку третього відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування.

Позивач, звернувся з рапортом до начальника третього відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування від 21.02.2024 №27/10298/24-Вн, щодо звільнення з військової служби за абзацом 6 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», одночасно зазначивши підставу «наявність дружини (чоловіка), із числа осіб з інвалідністю та/ або одного із свої батьків або батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю із числа осіб І чи ІІ групи».

До рапорту від 21.02.2024 №27/10298/24-Вн позивачем долучено:

- копію довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОСОБА_2 серії 12ААГ №780507 від 01.02.2024;

- копію картки платника податків ОСОБА_2 ;

- витяг з реєстру територіальної громади ОСОБА_1 ;

- копію службового посвідчення ОСОБА_1 ;

- копію посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_1 ;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

- копію паспорта ОСОБА_1 ;

- копію паспорта ОСОБА_2 .

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2024 №08/13966/24-Вн у задоволені рапорту позивача відмовлено, оскільки документи, які долучені до рапорту не підтверджують відсутність інших осіб та необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернувся з позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-ХІІ) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

За нормами частини другої статті 2 Закону №2232-ХІІ проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

В свою чергу, підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до абзацу шостого підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-XII (у редакції чинній на момент подання позивачем рапорту про звільнення з військової служби) контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на підставах, під час проведення мобілізації та дії воєнного стану: у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року №1317, яке визначає процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.

Підпунктом 1 пункту 11 Положення визначено, що міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Відповідно до пункту 27 Положення підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Критеріями встановлення II групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження у вираженому II ступені однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи:

обмеження самообслуговування II ступеня - здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до самостійного пересування II ступеня - здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до навчання II ступеня - нездатність до навчання або здатність до навчання тільки у спеціальних навчальних закладах або за спеціальними програмами вдома;

обмеження здатності до трудової діяльності II ступеня - нездатність до провадження окремих видів трудової діяльності чи здатність до трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і/або спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до орієнтації II ступеня - здатність до орієнтації в часі і просторі за допомогою інших осіб;

обмеження здатності до спілкування II ступеня - здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і/або за допомогою інших осіб;

обмеження здатності контролювати свою поведінку II ступеня - здатність частково чи повністю контролювати свою поведінку тільки за допомогою сторонніх осіб.

До II групи інвалідності можуть належати також особи, які мають дві хвороби або більше, що призводять до інвалідності, наслідки травми або вроджені вади та їх комбінації, які в сукупності спричиняють значне обмеження життєдіяльності особи та її працездатності.

II група інвалідності встановляється учням, студентам вищих навчальних закладів I-IV рівня акредитації денної форми навчання, що вперше здобувають відповідний освітньо-кваліфікаційний рівень освіти, у разі наявності в них ознак інвалідності на період їх навчання. Після закінчення навчального закладу видається довідка про придатність їх до роботи у результаті набуття професії.

Особи з інвалідністю II групи з вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності, зокрема шляхом створення відповідних умов праці із забезпеченням засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Судом встановлено, що сторонами підтверджуються перелік документів доданих позивачем до рапорту від 21.02.2024 №27/10298/24-Вн, щодо звільнення з військової служби за абзацом 6 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №780507 від 01.02.2024, ОСОБА_2 (матері позивача) встановлена інвалідність ІІ групи, з 01.02.2024, причина інвалідності «загальне захворювання», дата чергового переогляду «02.2027».

У довідці до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №780507 від 01.02.2024 не зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду.

Оцінюючи доводи позивача про протиправну бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не розгляді рапорту позивача про звільненні з військової служби суд враховує, що відповідач прийняв рапорт про звільнення позивача з військової служби за абзацом 6 підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» та у відповідності до вимог законодавства розглянув його, що підтверджується листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.03.2024 №08/13966/24-Вн про відмову у задоволені рапорту.

За результатами розгляду рапорту про звільнення та доданих документів встановлено відсутність документів, що підтверджують необхідність здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи, а саме за матір`ю позивача - ОСОБА_2 .

Таким чином, позивачем не надано доказів порушення відповідачем вимог чинного законодавства України, яким врегульовано питання розгляду рапорту про звільнення з військової служби.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З врахуванням положень ст. 139 КАС України, судові витрати, що підлягають розподілу - відсутні.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя О.О. Михайлов