Справа № 140/2529/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2529/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (далі ТзОВ «Автодімсервіс») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 07 вересня 2023 року №UA205140/2023/000582/2.

В обґрунтування позову позивач вказав, що з метою митного оформлення товару (автомобільних запчастин торгівельної марки «Тomex») декларант позивача подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) ІМ 40ДЕ №23UA48U7, в якій загальна митна вартість товару за основним методом становить 792142,81 грн. При розрахунку митної вартості до фактурної вартості добавлено вартість транспортування товару в сумі 1966,00 грн. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару №6 за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 07 вересня 2023 року №UA205140/2023/000582/2, визначивши митну вартість товару №6 за резервним методом на рівні 4,44 доларів США/кг, що призвело збільшення митних платежів на 47910,29 грн. Заявлену митну вартість решти товарних позицій відповідач визнав і не коригував. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Відсутність в поданих документах усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та наявність в цих документах розбіжностей є надуманою відповідачем обставиною, яка не могла бути підставою для витребування додаткових документів. Зокрема, вказуючи в повідомленні декларанту на відсутність усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним ним методом, відповідач при цьому не конкретизував, яких саме даних йому недостатньо для визначення митної вартості в означений спосіб.

З приводу аргументів митного органу у повідомленні від 07 вересня 2023 року щодо розбіжності інформації про перевізника в автотранспортній накладній (фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ; далі - ФОП ОСОБА_1 ) та у документах, що підтверджують вартість перевезення (Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс-Експрес-Логістик»; далі - ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик») позивач зазначив, що послуги з перевезення партії товару були надані ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик» за посередництва ФОП ОСОБА_1 , про що відповідачу було надано договір про надання транспортно-експедиційних послуг.

Також, на думку позивача, необґрунтованими є аргументи відповідача про наявність розбіжностей у вартості товару в інвойсах та в митних деклараціях країни відправлення, адже в останніх вказана статистична вартість, яка ніяк не впливає на базу оподаткування та суму податків і зборів, що підлягали сплаті згідно з митною декларацією №23UA48U7. Поряд з тим всі необхідні відомості щодо числових значень складових митної вартості імпортованого товару були вказані в поданих відповідачу товаросупровідних документах, визначених в пункті 3.5 зовнішньоекономічного контракту від 01 жовтня 2012 року №7/2012.

Позивач вказав і на безпідставність зауважень митного органу стосовно ненадання пакувального листа, банківського платіжного документа та відсутності в наданих рахунках-фактурах інформації щодо умов оплати. За приписами статті 53 МК України пакувальний лист не є документом, який підтверджує митну вартість товару. Відповідач не звернув увагу на те, що зовнішньоекономічним контрактом від 01 жовтня 2012 року №7/2012 передбачено оплату за товар згідно з умовами, встановленими в рахунках-фактурах (у цьому випадку до до 30 жовтня 2023 року), тож на момент митного оформлення товару строк його оплати ще не завершився.

Позивач вважає, що рішення прийняте відповідачем всупереч положенням статей 49, 57 МК України, без дотримання умов, передбачених частинами другою, третьою статті 53, частини шостої статті 54, статей 55, 64 МК України. Митний орган не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом, а самої констатації суб`єктом владних повноважень наявних у нього сумнівів щодо вартості товарів недостатньо для прийняття рішення про коригування такої вартості, вказаний сумнів повинен бути обґрунтований з покликанням на інформацію, яка стала підставою його виникнення. Відповідач керувався виключно інформацію з бази даних митного органу, а не документами, поданими до митного оформлення, та вибірково, без будь-якого обґрунтування, скоригував митну вартість лише щодо однієї позиції товару, хоч увесь товар супроводжувався одними і тими ж документами.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.89-97). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за МД №23UA59U3 від 23 лютого 2023 року, відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику (за кодами 105-2, 106-2) стосовно товару №6. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість цього товару не може бути визнана, бо документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності стосовно перевізника в автотранспортній накладній (CMR) та в документах про вартість перевезення; числові значення в деклараціях країни відправлення не відповідають вартості в рахунка-фактурах; за договором (контрактом) продавець зобов`язаний надати пакувальний лист, однак такий документ не подано до митного оформлення; згідно з контрактом покупець оплачує 100% від вартості товару відповідно до виставленого рахунка-фактури, а банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару, не подано до митного оформлення. Відповідач вважає, що такі розбіжності є достатньою підставою для виникнення сумнівів у достовірності наданих документів та правильності визначенні декларантом заявленої митної вартості товару за першим методом. На пропозицію надати додаткові документи декларант надав документи, частина з яких не стосується оцінюваного товару, а інша частина у своїй сукупності не підтверджує заявлену митну вартість.

Відповідач зазначив, що частина друга статті 58 МК України не дозволяє застосовувати метод визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Використовуючи передбачене частиною п`ятою статті 54 МК України право, митну вартість імпортованого товару за ціною договору не визнано, оскільки надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових його митної вартості (відомостей щодо ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті). Тому за результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування інформації для визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості відповідно до статті 64 Кодексу та митну вартість імпортованого товару за товарною позицією №6 визначено на підставі цінової інформації наявної в системі Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (далі - ЄАІС Держмитслужби), а саме на рівні 4,44 доларів США/кг за МД №23UA2U0 від 03 серпня 2023 року.

З наведених підстав відповідач вважає, що його рішення відповідає вимогам митного законодавства, є законним та обґрунтованим.

У відповіді на відзив (а.с.159-160) позивач зауважував на тому, що відповідач, заперечуючи проти позову, не наводить обґрунтованих доводів щодо неможливості визначити митну вартість товару за ціною договору (основним методом) при тому, що подані декларантом документи в своїй сукупності чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, в тому числі умови поставки і оплати.

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не подав.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

01 жовтня 2012 року між ТзОВ «Автодімсервіс» (покупець) та компанією «Tomex A.J.C. Tomczyk Sp. Jawna» (продавець) було укладено контракт №7/2012 (а.с.10-14), згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною та в кількості, погоджених сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього узгоджену сторонами ціну. Поставка здійснюється з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах FCA (Інкотермс-2010). За згодою сторін умови поставки можуть бути змінені. Сторони можуть вибрати будь-який з режимів поставки відповідно до Правил Інкотермс-2010. Покупець оплачує 100% вартості у виставленому рахунку-фактурі.

Додатковими угодами від 05 квітня 2013 року №1 (а.с.15), від 27 січня 2014 року №2 (а.с.16), від 01 червня 2016 року №4 (а.с.17), від 20 січня 2018 року №5 (а.с.18), від 08 липня 2020 року №6 (а.с.19) до вказаного договору вносились зміни. Зокрема, відповідно до додаткової угоди від 08 липня 2020 року №6 до контракту від 01 жовтня 2012 року №7/2012 сторони погодили, що поставка товару здійснюються на загальну суму, зазначену в інвойсах.

07 вересня 2023 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (автозапчастин) декларант позивача подав МД №23UA48U7 (а.с.23-28). Фактурна вартість імпортованого товару становить 20113,65 євро (еквівалентно 790176,81 грн), митну вартість визначено на рівні 792142,81 грн (з урахуванням транспортних витрат у сумі 1966,00 грн). До митної декларації додано: контракт від 01 жовтня 2012 року №7/2012 (а.с.10-14) з додатковими угодами від 05 квітня 2013 року №1 (а.с.15), від 27 січня 2014 року №2 (а.с.16), від 01 червня 2016 року №4 (а.с.17), від 20 січня 2018 року №5 (а.с.18), від 08 липня 2020 року №6 (а.с.19); рахунок-фактуру (інвойс) від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 (а.с.29-32), рахунок-фактуру (інвойс) від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-406/23 (а.с.33); прайс-лист виробника товару від 31 серпня 2023 року (а.с.42-49); договір від 26 квітня 2023 року №1/26042023 на перевезення вантажу (а.с.36-37); заявку на перевезення вантажу від 04 вересня 2023 року №05/09/23 (а.с.38); рахунок на оплату від 06 вересня 2023 року №ТЛ00-0124 (а.с.39), довідку про транспортні витрати від 06 вересня 2023 року №18 (а.с.35); автотранспортну накладну (CMR) А№872321 від 05 вересня 2023 року (а.с.34); копії митних декларацій країни відправлення від 31 серпня 2023 року №23PL391010E2532014 (а.с.40) та №23PL391010E2532065 (а.с.41), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l PL/MF/AS0528933 від 31 серпня 2023 року (а.с.138 зворот-139); сертифікат про походження товару PL/MF/AT0349014 від 31 серпня 2023 року (а.с.113 зворот), договір доручення від 25 травня 2012 року №75 на декларування та митне оформлення товарів (а.с.20-22).

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано на наявність розбіжностей у поданих документах: 1) згідно з транспортною накладною (CMR) А№872321 від 05 вересня 2023 року перевезення вантажу здійснив PE Pasichniuk Petro, тоді як відповідно до договору про перевезення від 26 квітня 2023 року №1/26042023, документів, що підтверджують вартість перевезення від 31 серпня 2023 року №17100-0124, від 06 вересня 2023 року №18, перевізником є ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик»; 2) числові значення в деклараціях країни відправлення від 31 серпня 2023 року №23PL391010E2532014 та 23PL391010E2532065 не відповідають вартості в рахунка-фактурах від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23, №(S)FSE-406/23; 3) згідно з пунктом 3.5 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 01 жовтня 2012 року №7/2012 продавець зобов`язаний надати пакувальний лист, однак даний документ не подано до митного оформлення; 4) відповідно до пункту 4.1 договору (контракту) від 01 жовтня 2012 року №7/2012 покупець оплачує 100% від вартості виставленого рахунка-фактури, а також згідно з пунктом 4.2. цього договору оплата проводиться на умовах, зазначених в рахунках-фактурах, проте в рахунках-фактурах від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 та №(S)FSE-406/23 відсутня інформація щодо умов оплати, а банківський платіжний документ, що підтверджує вартість товару, не подано до митного оформлення. Запропоновано подати такі документи: договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; банківські (платіжні) документи; транспортні (перевізні) документи (а.с.53).

На електронне повідомлення митниці позивач подав заяву від 07 вересня 2023 року №1 (а.с.57), якою роз`яснив, що в митних деклараціях країни відправлення №23PL391010E2532014 та №23PL391010E2532065 вказано статистичну вартість товару; згідно з інвойсами від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 та №(S)FSE-406/23 партія товару поставлялась на умовах FCA-Хелм, що відповідає пунктам 1.3, 3.1 контракту від 01 жовтня 2012 року №7/2012; умови оплати в інвойсах від 31 серпня 2023 року №FSE-405/23 і №FSE-406/23 чітко вказані в графі «Forma platnosti/Termin - 2023-10-30 (умови оплати/ термін до 30.10.2023 року)». Також додано інвойси від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 та №(S)FSE-406/23 та прайс-лист до них, пакувальні листи до інвойсів, експортні декларації країни відправлення, видаткові накладні по оцінюваних товарах (а.с.58-62), картки рахунку 281 по товарах, зазначених у інвойсах (а.с.63-67), договір від 02 вересня 2023 року №173 про надання транспортно-експедиційних послуг (а.с.68), рішення Волинського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у справі №140/6893/22 (а.с.69-75).

07 вересня 2023 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000582/2 (а.с.76-77) та сформувала картку відмови №UA205140/2023/006266 в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.78).

Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності (ті, про які йшлося в повідомленні декларанту). Декларант надав додаткові документи, проте рішення суду у справі №140/6893/22 не стосується партії товару, поданої до митного оформлення; договір про надання транспортно-експедиційних послуг від 02 вересня 2023 року №173 укладений між ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик» та ФОП ОСОБА_1 ; видаткові накладні від 21 червня 2023 року №140188, від 04 липня 2023 року №151238, від 06 липня 2023 року №154073, від 12 липня 2023 року №158493, від 15 липня 2023 року №161202, картки рахунку №281 не стосуються партії товарів, поданої до митного оформлення. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби (МД №23UA26U0 від 03 серпня 2023 року), а саме: товар №6 - на рівні 4,44 доларів США/кг. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA60U2 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.79-83).

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) декларант позивача подав разом із митною декларацією документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару згідно з частиною другою статті 53 МК України: контракт від 01 жовтня 2012 року №7/2012 (а.с.10-14) разом з додатковими угодами від 05 квітня 2013 року №1 (а.с.15), від 27 січня 2014 року №2 (а.с.16), від 01 червня 2016 року №4 (а.с.17), від 20 січня 2018 року №5 (а.с.18), від 08 липня 2020 року №6 (а.с.19); рахунок-фактуру (інвойс) від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 (а.с.29-32), рахунок-фактуру (інвойс) від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-406/23 (а.с.33), довідку про транспортні витрати від 06 вересня 2023 року №18 (а.с.35), договір від 26 квітня 2023 року №1/26042023 на перевезення вантажу (а.с.36-37); заявку на перевезення вантажу від 04 вересня 2023 року №05/09/23 (а.с.38), рахунок на оплату від 06 вересня 2023 року №ТЛ00-0124 (а.с.39).

Одночасно надано автотранспортну накладну (CMR) А№872321 від 05 вересня 2023 року (а.с.34); прайс-лист виробника товару від 31 серпня 2023 року (а.с.42-49), копії митних декларацій країни відправлення від 31 серпня 2023 року №23PL391010E2532014 (а.с.40) та №23PL391010E2532065 (а.с.41), сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l PL/MF/AS0528933 від 31 серпня 2023 року (а.с.138 зворот-139), сертифікат про походження товару PL/MF/AT0349014 від 31 серпня 2023 року (а.с.113 зворот).

На думку суду, подані декларантом документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так контрактом від 01 жовтня 2012 року №7/2012 (далі контракт) разом з додатковими угодами до нього визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця. Зокрема, сторонами погоджено, що ціна товару включає вартість упаковки, маркування та навантаження на транспорт покупця (пункт 2.3 контракту).

Відповідно до інвойсу від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 (а.с.29-32) загальна вартість товару становить 16506,79 євро, а згідно з інвойсом від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-406/23 3606,86 євро. Цими документами визначено ідентифікаційні ознаки товару, їх кількість, ціну.

Ціна товару в інвойсах від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 та №(S)FSE-406/23 (20113,65 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №23UA48U7 від 07 вересня 2023 року (графа 22).

Пунктом 1.6 контракту обумовлено, що покупець несе витрати, пов`язані з доставкою товару в пункт призначення, у тому числі фрахт.

Згідно з пунктом 3.1 контракту поставки здійснюються з різних складів продавця, які зазначаються в товаросупровідних документах і рахунках-фактурах, на умовах FCA (Інкотермс-2010).

Умови поставки FCA (Free Carrier Франко перевізник) означають, що поставка відбулася в момент, коли продавець у встановленому місці передав товар, що пройшов митне очищення для експорту, зазначеному покупцем перевізникові або іншій особі. Уважається, що відвантаження виконано після навантаження товару на транспортний засіб перевізника, оплачене продавцем. При цьому вивантаження товару не є обов`язком продавця.

Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, - лише якщо здійснювалося страхування.

Як видно з автотранспортної накладної (CMR) А№872321 від 05 вересня 2023 року (а.с.34), передача товару відправником перевізнику здійснювалася зі складу в місті Хелмі (Польща).

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару за маршрутом Хелм Ягодин (1966,00 грн), що не заперечується відповідачем. Такі витрати підтверджено загальним рахунком на оплату від 06 вересня 2023 року №ТЛ00-0124 (а.с.39), довідкою про транспортні витрати від 06 вересня 2023 року №18, у тому числі щодо товару торгівельної марки «Томех» (а.с.35).

Суд відхиляє доводи відповідача про непідтвердження декларантом митної вартості товару з огляду на те, що згідно з автотранспортною накладною (CMR) А№872321 від 05 вересня 2023 року перевезення вантажу здійснив ФОП ОСОБА_1 , тоді як відповідно до договору про перевезення від 26 квітня 2023 року №1/26042023 та документів, що підтверджують вартість перевезення від 31 серпня 2023 року №ТЛОО-0124, від 06 вересня 2023 року №18 перевізником є ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик».

Згідно з договором від 26 квітня 2023 року №1/26042023 на перевезення вантажу (а.с.36-37) ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик» зобов`язувалося здійснити перевезення вантажів, пред`явлених ТзОВ «Автодімсервіс» (замовник) для перевезення в міжнародному та міжміському сполученнях на умовах, обумовлених в цьому договорі та в заявках на здійснення міжнародного і/або міжміського перевезення вантажу, а замовник зобов`язується оплатити перевізнику вартість перевезення у відповідності до умов цього договору.

Заявка на перевезення вантажу від 04 вересня 2023 року №05/09/23 (а.с.38) підписана сторонами ТзОВ «Автодімсервіс» та ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик». У ній вказано маршрут: місто Хелм (Польща) - місто Луцьк (Україна); відомості про перевізника - ОСОБА_2 , який і здійснював безпосереднє перевезення вантажу транспортним засобом (номерний знак НОМЕР_1 ) з причепом (номерний знак НОМЕР_2 ), про що видно з міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) А№872321 від 05 вересня 2023 року (а.с.34). Ці ж відомості про транспортний засіб також зазначені як в рахунку на оплату від 06 вересня 2023 року №ТЛ00-0124, так і в довідці про транспортні витрати від 06 вересня 2023 року №18.

З огляду на подані документи, безпідставною є вимога митного органу у повідомленні декларанту про надання транспортних (перевізних) документів.

Попри це додатково на повідомлення митниці позивач разом із заявою від 07 вересня 2023 року №1 надав договір від 02 вересня 2023 року №173 про надання транспортно-експедиційних послуг (а.с.68), укладений між експедитором - ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик» та перевізником ФОП ОСОБА_1 . Тобто, цим договором підтверджено, що ФОП ОСОБА_1 співпрацює з експедиторською компанією ТзОВ «Транс-Експрес-Логістик».

Отже, зазначення в автотранспортній накладній перевізника ФОП ОСОБА_1 не може викликати сумнів у заявленій митній вартості імпортованого товару, оскільки позивачем для митного оформлення товару було надано усі документи, які підтверджують витрати на перевезення товару у сумі 1966,00 грн.

Суд також зауважує, що транспортна накладна (CMR) використовується при міжнародних вантажних перевезеннях автомобільним транспортом та виписується для підтвердження укладення договору перевезення, який визначає відповідальність відправника, перевізника та одержувача товару. Така накладна не містить даних, які могли вплинути на митну вартість товару, а вартість транспортування, яка враховується у складі митної вартості товару, підтверджена попередньо вказаними документами, наданими позивачем до митного оформлення.

Окрім цих витрат жодних інших витрат позивачем понесено не було; інше не випливає з умов контракту та рахунку-фактури, а в довідці про транспортні витрати зазначено, що страхування вантажу не проводилося. Тому безпідставною є вимога митного органу надати договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Крім того в інвойсах від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23 та №(S)FSE-406/23 зазначено умови оплати до 30 жовтня 2023 року. Отже, на момент митного оформлення (07 вересня 2023 року) строк оплати за товар не закінчився.

Якби відповідач уважно опрацював подані декларантом документи, то в нього не повинно було виникати питань, чому до митної декларації не додано платіжні документи щодо оплати за товар. Їх витребовування є некоректним з боку митного органу та вказує на створення штучних перешкод під час митного оформлення товару.

При цьому у заяві від 07 вересня 2023 року №1 (а.с.57) ТзОВ «Автодімсервіс» наголошувало на порядок та спосіб оплати за товар згідно з інвойсами.

В контексті наведеного висновки відповідача у повідомленнях декларанту та у спірних рішеннях про непідтвердження складових митної вартості є необґрунтованими та суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Суд повторює, що вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у частинах третій-четвертій статті 53 МК України та про надання яких вказано у повідомленні декларанту (договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, може мати місце лише тоді, коли документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

При цьому суд зазначає, що відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути.

Зауваження митниці про те, що вартість товару в митних деклараціях країни відправлення від 31 серпня 2023 року №23PL391010E2532014 та №23PL391010E2532065 не відповідає вартості в рахунка-фактурах від 31 серпня 2023 року №(S)FSE-405/23, №(S)FSE-406/23, є надуманими, адже очевидним є те, що в експортних деклараціях йдеться про статистичну вартість (митну) в національній валюті в державі, де подається митна декларація (графа «Wartosc statystyczna (46)») та жодним чином не впливає на базу оподаткування та суму митних платежів, що підлягали сплаті за МД №23UA48U7.

При цьому варто зауважити, що митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення та вона в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів.

На зауваження митного органу про ненадання до митної декларації пакувального листа суд зазначає, що пакувальний лист - це супровідний документ, у якому відображаються всі види й сорти товару, наявного в кожному товарному місці (наприклад, у контейнері, ящику, коробці), тобто він дає інформацію про кількість кожного виду товару (кількість одиниць в упаковці) і номер упаковки (місця). Таким чином, пакувальний лист не є первинним документом, що підтверджує митну вартість товару, адже не містить вартісних показників. Між тим на вимогу митного органу позивач додатково надав пакувальний лист, що не заперечується відповідачем (а.с.120-122).

Суд наголошує, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Суд повторює, що ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунку-фактурі, який згідно з частиною другою статті 53 МК України є документом, що підтверджує митну вартість товару. А тому необґрунтованою є і вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12 березня 2019 року у справі №826/2313/16, від 13 червня 2019 року у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У спірному рішенні висновки про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товару, який імпортується, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними відповідачем.

При вирішенні спору суд також враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (МД №23UA2U0 від 03 серпня 2023 року), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. До того ж, не дивлячись на те, що за однією митною декларацією оформлялися інші товари, спірне рішення прийняте тільки стосовно коригування митної вартості товару №6, тобто, стосовно однієї товарної позиції із шести, хоч їх оформлення здійснювалося за тим ж самими документами. Таким чином, відповідач вибірково скоригував митну вартість товару без наведення при цьому обґрунтування такого коригування, не довівши підстав для таких дій.

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

За приписами частини сьомої статті 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях та сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Також суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Отже, підстави вважати, що рішення відповідача від 07 вересня 2023 року №UA205140/2023/000582/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні. Тому таке рішення підлягає скасуванню як протиправне, а позов належить задовольнити повністю.

Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду, позивач сплатив судовий збір у сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05 березня 2024 року №93 (а.с.9), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.85). Доказів про понесення інших судових витрат матеріали справи не містять.

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (43006, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Андрія Марцинюка, будинок 35, ідентифікаційний код юридичної особи 37319981) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці від 07 вересня 2023 року №UA205140/2023/000582/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк