Справа № 544/2909/23
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/2909/23
пров. № 2-а/544/1/2024
Номер рядка звіту 139
Р І Ш Е Н Н Я

27 травня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Сайко О. О.,

за участі секретаря судового засідання Костенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Соборна, 41, у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача-адвоката Міняйла Ярослава Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про визнання протиправною та скасування постанови,

у с т а н о в и в:

Представник позивача-адвокат Міняйло Ярослав Володимирович звернувся в інтересах ОСОБА_1 до суду з позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.11.202 головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті - Соколюком Любомиром Миколайовичем, була винесена постанова серії АА № 00014411 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на неї адміністративного стягнення вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. Вказує, що вищевказаний головний спеціаліст, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів: WIM 3.3, встановив, що 02.11.2023 року о 20 год. 01 хв., за адресою: М-03, км 81+000, Київська область зафіксовано транспортний засіб: Renault Premium 400 днз: НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси ТЗ на 11.375 % (4.55 тон.), при дозволеній фактичній масі 40 тон. відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вважає постанову серії АА № 00014411 від 08.11.2023 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки позивач не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а відповідачем всупереч вимогам ст. 245, 280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина у вчиненні такого правопорушення.

Звертає увагу суду, що фотодокази фіксації події містять лише три фото на яких взагалі не можливо ідентифікувати ТЗ, але в цей день Renault Premium 400 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є позивач та який є тягачем здійснював вантажні перевезення з напівпричепом контейнеровозом Sambo д.н.з. НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ вказаний напівпричіп є «СПЕЦІАЛІЗОВАНИМ НАПІВПРИЧЕПОМ КОНТЕЙНЕРОВОЗОМ ».

Так, транспортний засіб Renault Premium 400 д.н.з. НОМЕР_3 , є трьохвісним автомобілем (тягач), на фотофіксації посилання на яке міститься фото тягача з напівпричіпом, але жодних ідентифікуючих ознак немає.

Згідно з п. 20.2 ПДР України водій перед початком руху зобов`язаний перевірити надійність розташування і кріплення вантажу, а під час руху - контролювати це, щоб лише запобігти його падінню, волочінню, травмуванню супроводжуючих осіб чи створенню перешкод для руху.

Зазначає, що згідно з п.22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують:

фактичної маси: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра- 44 тони.

Звертає увагу суду, що оскаржуваною постановою встановлено наступне «перевищення загальної маси ТЗ на 11.375% (4.55 тон) при дозволеній максимальній масі 40 тон.». Отже Інспектором при винесенні вказаної постанови не було враховано, що ТЗ являється трьохвісним тягачем з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) та відповідно загальна допустима вага для його ТЗ складає 44 т., а не 40 т. як вказано в фабулі оскаржуваної постанови та відповідно знаходиться в межах допустимої норми встановленої ПДР .

В оскаржуваній постанові вказано, що загальна зафіксована маса ТЗ з врахуванням похибки складає 44550 кг, що ПОВТОРНО доводить відсутність перевищення вказаних вагових показників вказаного ТЗ, оскільки він є контейнеровозом та відповідно загальна допустима вага ТЗ складає 44 т., що неправомірно не було враховано Інспектором під час винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України 27.09.2021 року за №512.

Відповідно до абз. 2 п. 3 розділу II Інструкції, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.

Згідно з додатком 1 Інструкції мотивувальна частина постанови має містити: смуга руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, зафіксовано транспортний засіб (марка, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги), суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Просить суд звернути увагу, що оскаржувані постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження) на території України не в повній мірі відповідають вимогам Інструкції. Так, в мотивувальній частині постанови не зазначена смуга руху, напрямок руху, тип транспортного засобу, ширина, висота, довжина, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги.

Вказані недоліки ставлять під сумнів врахування всіх необхідних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм.

Представник позивача зазначає, що вказана постанова містить посилання в інтернеті на вебсайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення правопорушення та постановою в електронній формі; https://wim.dsbt.gov.ua/r/AA 00014411/(ідентифікатор доступу: 3ОHgivh5R7Sf). Як вбачається, на фото взагалі не можливо ідентифікувати ТЗ та факт його зважування, оскільки автомобіль не знаходиться на вагах жодною з вісей. А наступне фото взагалі нічого не підтверджує, ні факту знаходження в просторі зображеного авто. Та останнім є просто фото державного номерного знаку.

Вказує, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо та має як наслідок автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення. Однак, представник звертає увагу суду, що в матеріалах справи відсутні фото, якими б було зафіксовано момент проїзду транспортних засобів через пункт габаритно-вагового контролю.

Враховуючи ненадання відповідачем доказів на підтвердження проїзду автомобілів позивача через пункт габараитно-вагового контролю, вважають що автоматично сформовані таким пунктом інформаційні картки ГВК не є доказом на підтвердження вчинення позивачем правопорушеня, передбаченого ч.2 ст. 132 КУпАП.

Порядком № 1174 передбачено, що автоматичним пунктом може фіксуватись: загальний вигляд транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей)(п.12).

З файлів фотофіксації, вбачається, що ТЗ який зафіксований, їхав саме з напівпричепом з контейнером, який не був зафіксований технічним засобом контролю, оскаржувана постанова та наявна інформаційна картка габаритно-вагового контролю взагалі не містять відомостей про спеціалізований напівпричеп, н/пр контейнеровоз, який був приєднаний до тягача який зафіксований, але звертає увагу, що зафіксоване перевантаження на строєні вісі, які знаходяться якраз на напівпричепі, що вкотре ставить під сумнів параметри зважування.

Звертає увагу суду, що фото докази фіксації події не містять фото ТЗ, що перебуває в процесі автоматичного зважування, оскільки з вказаних фото неможливо встановити агрегат вагів оскільки відсутня дорожня розмітка, яке це б підтверджувала, та немає відеозапису, який би засвідчив повний проїзд ТЗ по вказаній ділянці дороги, де встановлені ваги, що не дає можливості встановити фактичне зважування ТЗ.

Отже, доказів того, що наявне нібито порушення загальних вагових норм взагалі не зафіксовано в режимі фотозйомки і доказів її зважування до матеріалів справи не долучено.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, будь-яких належних, доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідач до матеріалів адміністративної справи не долучив.

Просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АА № 00014411 від 03.11.2023 по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованого в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП згідно постанови АА № 00014411 від 03.11.2023 закрити в зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення. Крім цього, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державна служба України з безпеки на транспорті судові витрати по сплаті судового збору.

Представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті в судове засідання не з`явився,про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача- ОСОБА_2 надіслала 02.01.2024 в системі «Електронний суд» відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю, зазначивши, що відповідачем було в повній мірі дотримано вимог встановленого порядку повідомлення позивача про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до абзацу 10 пункту 8 Інструкції №512 постанова серії АА №00014411 від 03.11.2023 набрала законної сили 13.11.2023.

Щодо законодавчо встановлених вимог, яких зобов`язані дотримуватись суб`єкти господарювання під час здійснення перевезень вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень, відповідач зазначає наступне. Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила проїзду), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху(фактична маса комбінованого транспортного засобу: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом(максимальне значення для автомобільних доріг державного значення- 40 тонн, місцевого значення 24 тонни; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, для автомобільних доріг державного значення- 44 тонни, місцевого значення 24 тонни).

Згідно частини 2 статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно.

Наголошують, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до пункту 7 Порядку №1174 фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку. Положеннями пункту 12 Порядку №1174 врегульовано, що автоматичний пункт може забезпечувати включно і вимірювання загальної маси транспортного засобу.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку №1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.

Представник відповідача зазначає, що рішення посадової особи Укртрансбезпеки, прийняті під час розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, підтверджуються шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки із використанням засобів кваліфікованого електронного підпису, що мають вбудовані апаратно-програмні засоби, що забезпечують захист записаних на них даних від несанкціонованого доступу, від безпосереднього ознайомлення із значенням параметрів особистих ключів та їх копіювання.

Щодо суб`єкта відповідальності за порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідач зазначає наступне.

Під час опрацювання наданих системою матеріалів інформаційного файлу щодо виявленої події порушення в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення посадовою особою Укртрансбезпеки від ЄДРТЗ було отримано інформацію про особу суб`єкта відповідальності відповідно до статті 143 КУпАП, а саме керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб RENAULT PREMIUM 400, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , позивача по справі, на підтвердження чого додається роздруківка відомостей програми АРМ-аудиту та відповідна інформація відображена в оскаржуваній постанові. Крім цього, звертають увагу суду, що особа суб`єкта відповідальності за виявлене порушення визнається та не заперечується позивачем в позовній заяві.

Щодо змісту постанови про притягнення до адміністративної відповідальності вказує, що оскаржувана постанова містить всі передбачені законодавством відомості щодо обставин вчинення адміністративного правопорушення, що підтверджується, зокрема: 1) фотографіями транспортного засобу, здійсненими в момент проїзду через автоматичний пункт; 2) інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого Позивачем; 3) витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення.

Фотографії руху транспортного засобу через автоматичний пункт також містяться на офіційному веб-сайті Укртрансбезпеки у мережі Інтернет за посиланнями, які є у кожній постанові, та можуть бути перевірені на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності.

Інформаційна картка безпосередньо формується автоматичним пунктом та надсилається уповноваженій посадовій особі, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, у вигляді метаданих та використовується нею при встановленні події та складу адміністративного правопорушення, відображає, як саме відбувається розгляд справи про адміністративне правопорушення. Водночас, постанова містить інформацію про перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами у вигляді зазначення конкретних вагових параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, - загальної маси транспортного засобу (розділ «Фактичні зафіксовані параметри ТЗ»), та вагових параметрів транспортного засобу, визначених з урахуванням похибки вагового комплексу (розділ «Виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу»).

Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку якщо вони не перевищують нормативні габаритно-вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові.

В частині доводів позивача про невідповідність змісту оскаржуваної постанови вимогам Інструкції №512 з огляду на відсутність у ній повного обсягу необхідної інформації, вважають безпідставними вказані твердження з огляду на наступне. Так, згідно пункту 3 Інструкції №512, під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичному режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції. Проте,позивач в обґрунтування своїх доводів про протиправну відсутність в постанові відомостей про смугу руху, напрямок руху, тип транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, посилається на норми Інструкції №512, які на момент виникнення спірних правовідносин втратили чинність.

При цьому, Інструкцією №512 затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові в залежності від обставин вчинення правопорушення. Тому, вказує, що винесена відповідачем постанова в повній мірі відповідає формі, затвердженій додатком 1 до Інструкції №512.

В частині доводів позивача про невідповідність змісту оскаржуваної постанови вимогам Інструкції №512 та Порядку №1174 через відсутність у ній відомостей про марку, модель, державний номерний знак причепу, вважають за доцільне звернути увагу на наступне. Так, з результатів автоматичної фіксації вбачається, що засобами автофіксації було зафіксовано транспортний засіб: RENAULT PREMIUM 400, державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом, що підтверджується фотографіями транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт та відомостями системи АРМ-аудиту. Автофіксацією встановлено, що перевищення нормативних параметрів, встановлених п. 22.5 ПДР допущено транспортним засобом, який складається з тягача та напівпричепу. напівпричіп, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухатися не міг, а лише за допомогою тягача. Таким чином, у постанові і зазначено лише тягач RENAULT PREMIUM 400, державний номерний знак НОМЕР_1 , який допустив перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України. Відтак, доводи позивача про незазначення відповідачем в оскаржуваній постанові даних про напівпричіп не спростовують суті вчиненого правопорушення рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України.

Щодо розрахунку відсоткового значення перевищення габаритних норм транспортного засобу з урахуванням допустимої похибки вагового комплексу.

Так, фіксація адміністративних правопорушень була здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту WIM 3, 3. Прилад автоматичний для зважування дорожніх транспортних засобів у русі WIM 3, 3 відповідає вимогам Технічного регламенту засобів вимірювальної техніки, на підтвердження додають копії сертифікатів перевірки типу. При цьому, здійснення габаритно-вагового контролю відбулося з використанням технічно справного зважувального обладнання, щодо якого проведено періодичну повірку (метрологічну атестацію), на підтвердження додаються копії відповідних свідоцтв про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки. Таким чином, факт перевищення позивачем нормативних параметрів транспортних засобів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, зафіксований за допомогою даних WIM-комплексу, доведено належними, допустимими та достовірними доказами, що пов`язано із правомірністю порядку проведення габаритно-вагового контролю, а також використання при проведенні останнього належного технічного приладу.

Щодо доводів позивача про відсутність фотофіксації проїзду транспортного засобу через ваги жодною з осей, зазначає, що вимоги Порядку №1174 передбачають обов`язкову наявність фотофіксації фронтального зображення транспортного засобу та фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей.

Фотофіксація проїзду транспортного засобу через автоматичний пункт може бути здійснена у будь-якій точці в межах ділянки розташування автоматичного пункту, а не лише безпосередньо в місці розташування вагових платформ під час заїзду на них транспортного засобу будь-якою з осей.

Натомість, щодо доводів позивача про відсутність відеозапису руху транспортного засобу через автоматичний пункт та розміщення на офіційному веб-сайті, посилання на який міститься в постанові, виключно відповідних фотознімків, вважають за доцільне звернути увагу суду на безпідставність вказаних тверджень, адже вимоги до змісту постанови, визначені статтею 283 КУпАП, зокрема, частини 4 вказаної статті, передбачають альтернативний порядок розміщення інформації на веб-сайті зображення чи відеозапис транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення.

В свою чергу, в частині доводів позивача про неможливість з наявних матеріалів фотофіксації ідентифікувати транспортний засіб звертає увагу на безпідставність вказаних тверджень, адже в матеріалах справи наявні 3 фотозображення транспортного засобу під час проїзду автоматичного пункту. А в частині доводів позивача про недостаню якість фотозображень вважає за доцільне наголосити на абсолютній безпідставності вказаних тверджень, адже вказані фотознімки є досить чіткими, дають можливість безперешкодно розпізнати як загальні контури транспортного засобу, так і деталі його обладнання та складових частин, наявність або відсутність відповідного маркування, а державний номерний знак транспортного засобу зафіксовано на окремому фотознімку.

Водночас, постановою про адміністративне правопорушення серії АА №00014411 від 03.11.2023 притягнуто ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 1321 КУпАП, а саме: перевищення загальної маси транспортного засобу на 11.375% (4.55 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. При цьому, фактично зафіксована загальна маса транспортного засобу становила 49500 кг (49,500 т); загальна маса з урахуванням похибки вагового комплексу 44550 кг (44,550 т). Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено з урахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134- 1:2006, IDT) Прилади автоматичні для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантажень на вісь. Відсоткове та натуральне значення перевищення вагових параметрів транспортних засобів отримується з урахуванням допустимої похибки вимірювання автоматичного комплексу, яка складає 10% щодо загальної маси та 16% щодо навантаження на осі.

Згідно формули зроблено розрахунки та встановлено перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, відповідно до постанови АА №00014411 від 03.11.2023: - загальної маси транспортного засобу на 11.375% (4.55 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон: Розрахунок *% перевищення = ((X факт X норм ? похибка пристрою)/X норм)*100 *% перевищення = ((49500 - 40000 кг - 10%*49500)/40000)*100=11,375% Перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що прямо вказано в постанові із зазначенням застосованої формули.

В частині доводів позивача про відсутність в його діях події та складу адміністративного правопорушення, оскільки перевезення здійснювалося транспортним засобом напівпричепом типу контейнеровоз, а, відтак, нормативні параметри ваги не перевищено, зазначає, що чинна редакція пункту 22.5 Правил дорожнього руху передбачає збільшені вагові норми щодо загальної маси транспортного засобу 44 т для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), виключно у разі перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. При цьому, вказані вимоги щодо збільшеної максимальної фактичної маси транспортного засобу застосовуються виключно за умови дотримання вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363 (далі Правила №363). Звертають увагу на те, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач на платформі для контейнерів перевозив НЕ КОНТЕЙНЕР. Тобто у справі спірні правовідносини викають у зв`язку із питанням, чи має право спеціалізований колісний транспортний засіб категорії M, N, O, який за реєстраційними документами є контейнеровозом, перевозити вантаж відмінний від контейнера. Відповідно до чинного українського законодавства у разі, якщо в реєстраційних документах транспортний засіб вказано як «контейнеровоз», тобто як колісний транспортний засіб спеціалізованого призначення, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів певних категорій контейнерів, то і його експлуатація повинна відповідати як його конструкції, так і його призначенню. Зазначає увагу, що на матеріалах фотофіксації відсутні кутові фітинги (кріплення) та маркування, котре має бути нанесене на контейнер відповідно до вимог чинного законодавства. А номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Відповідно до вимог законодавства забороняється перевезення вантажів у контейнерах, які завантажені з порушенням Міжнародної конвенції щодо безпечних контейнерів. Водночас, в обґрунтування позовних вимог позивачем до матеріалів справи не долучено жодних належних доказів на підтвердження того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням та з відповідним маркуванням.

Так, з матеріалів фотофіксації адміністративного правопорушення чітко вбачається відсутність на транспортному засобі відповідного маркування універсального контейнера відсутні позначення розпізнавального знака; номера контейнера; найменування власника контейнера; вантажність і маса тари контейнера, кг; внутрішній об`єм контейнера, куб.м; місце, місяць і рік виготовлення контейнера; час останнього капітального ремонту і наступного ремонту контейнера. Більше того, з вказаних матеріалів справи вбачається, що зазначений у постанові сідловий тягач з напівпричепом перевозив контейнер, до конструкції якого внесено зміни додано тентований верх, а також відсутні кутові фітинги. Так само, в матеріалах справи відсутні жодні докази, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортним засобом здійснювалися безпечні вантажні перевезення в спеціалізованих контейнерах згідно з їх призначенням чи в спеціалізованих контейнерах-платформах згідно з їх призначенням. Таким чином, максимально допустиме навантаження для вказаного транспортного засобу відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху є 40 т.

Також, здійснене Позивачем перевезення не є перевезенням змінного кузову з огляду на наступне. Положення Європейських стандартів встановлюють чіткі вимоги для змінних контейнерів, їх випробування, необхідність отримання дозволу уповноваженого органу відповідної держави для їх подальшого випуску, а також вимоги до їх маркування з метою подальшої ідентифікації. Як вже зазначалось, з фотознімків, доданих до оскаржуваної постанови вбачається, що вказаний у постанові сідельний тягач з напівпричепом, який перевозив предмет з ознаками контейнеру з тентованим верхом не містив будь-якого маркування. Позивачем будь-яких доказів, щодо здійснення вантажного перевезення саме змінним кузовом, ідентифікації такого кузова, доказів щодо придбання або використання змінного кузову, товарно-супровідних документів на перевезення вантажу тощо, які б могли свідчити на користь доводів Позивача не надано.

З аналізу свідоцтва про реєстрацію напівпричепа-контейнеровоза марки SAMBO, державний номерний знак НОМЕР_2 , серія НОМЕР_4 вбачається, що вказаний напівпричіп призначений для перевезення особливого виду вантажу контейнерів типу 1А. Відомості щодо переобладнання вказаного напівпричепу для перевезення змінного кузова в особливих примітках зазначеного свідоцтва відсутні. Таким чином, доказів того, що зазначений напівпричіп перевозив контейнер типу 1А чи змінний кузов позивачем в ході розгляду справи не надано, з огляду на що позивачем не доведено наявності підстав для застосування у даному випадку для даного транспортного засобу збільшених вагових параметрів загальної маси, а тому застосуванню підлягають нормативні вагові параметри для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом максимальна фактична маса 40 т. Окрім того, обов`язковою умовою для здійснення перевезень контейнером чи змінним кузовом є можливість легкого від`єднання такого контейнера від транспортного засобу за допомогою поворотних кулачків (фітингів) для можливості перевантаження його на інший транспортний засіб або на склад, що повністю виключається у разі жорсткого закріплення (нероз`ємними з`єднаннями) контейнера до опорної площадки (або рами) транспортного засобу. Натомість, зі змісту матеріалів фотофіксації чітко вбачається, що розміщене на платформі напівпричепа обладнання, що зовні схоже з контейнером, жорстко прикріплене до такої платформи та його неможливо відділити від такої платформи, що виключає у даному випадку визначення спірного перевезення як перевезення контейнера чи змінного кузова.

Таким чином, на думку відповідача, позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням пункту 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 т, адже навантаження 42 (44) т допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезенні контейнерів. Використання конструкції, візуально схожої на контейнер, є намаганням штучно збільшити максимальне дозволене навантаження транспортного засобу всупереч нормам законодавства України.

Представник позивача, у свою чергу, 06.03.2024 надіслав до суду відповідь на відзив, вказавши, що представник відповідача у своєму відзиві доводить, що відсутність фіксації напівпричепа ніяк не відобразилося на винесенні оскаржуваної постанови, оскільки рушійною силою напівпричепа був тягач та взагалі обов`язку вказувати такі відомості відповідач не мав.

Звертає увагу, що ідентифікація напівпричепа неможливила в даному випадку винесення оскаржуваної постанови, оскільки як і повідомлялося в позовній заяві, що оскаржуваною постановою встановлено наступне «перевищення загальної маси ТЗ на 11.375% (4.55 тон) при дозволеній максимальній масі 40 тон.». Отже Інспектором при винесенні вказаної постанови не було враховано, що ТЗ являється трьохвісним тягачем з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз) та відповідно загальна допустима вага для мого ТЗ складає 44 т., а не 40 т. як вказано в фабулі оскаржуваної постанови, та відповідно знаходиться в межах допустимої норми встановленої ПДР.

В оскаржуваній постанові вказано, що загальна зафіксована маса ТЗ з врахуванням похибки складає 44550 кг., що доводить відсутність перевищення вказаних вагових показників вказаного ТЗ оскільки він є контейнеровозом та відповідно загальна допустима вага ТЗ складає 44 т., що неправомірно не було враховано Інспектором під час винесення оскаржуваної постанови.

Щодо даводів відповідача, що вказаний напівпричіп не є контейнеровозом згідно своїх характеристик, звертає увагу суду, що автомобіль був ввезений в Україну та отримав сертифікат відповідності і пройшов державну реєстрацію, про що отримав відповідне свідоцтво про реєстрацію ТЗ, після чого в 2019 році був перереєстрований при переобладнанні типу кузову без зміни номерів агрегатів, з напівпричепу бортового на тип кузову-контейнер типу 1А для перевезення сипких вантажів (зернових культур), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ.

Згідно інформації Єдиного реєстру транспортних засобів, напівпричіп SAMRO, 2005 року випуску, номерний знак зазначений в запиті, 14 вересня 2019 року був перереєстрований при переобладанні типу кузову без заміни номерних агрегатів, з напівпричепу бортового на тип кузову-контейнеровоз.

Отже,зазначає, що ні суд, ні органи Укртрансбезпеки не наділені повноваженнями визначати тип транспортного засоб. Строк зберігання запитуваних у відповідних адвокатських запитах документів закінчився, але Регіональний сервісний центр МВС в Полтавській області у своїй відповіді від 31,01.2024 р. № 31/16-7-536 підтверджує відомості, викладені в свідоцтві про реєстрації ТЗ, а саме, що напівпричіп контейнер типу 1 А для перевезення сипких вантажів (зернових культур).

Визначення типів контейнерів, а саме контейнер типу 1 А врегульовано лише в міжнародному стандарті ГОСТ 18477-79 « КОНТЕЙНЕРЫ УНИВЕРСАЛЬНЫЕ, типы, основные параметры и размеры» (витяг додається) яка визначає, що контейнери типу 1 А може бути відкритого типу зі зйомним дахом чи тентом.

В оскаржуваній постанові вказано, що загальна зафіксована маса ТЗ з врахуванням похибки складає 44550 кг., що ПОВТОРНО доводить відсутність перевищення вказаних вагових показників вказаного ТЗ оскільки він є контейнеровозом та відповідно загальна допустима вага ТЗ складає 44 т., що неправомірно не було враховано Інспектором під час винесення оскаржуваної постанови. У зв`язку з викладеним, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

14.03.2024 представник відповідача надіслав заперечення на відповідь на відзив та зазначив, що позивачем з приводу нібито неправомірності застосування нормативів максимально допустимої загальної маси, було залишено поза увагою той факт, що чинна редакція пункту 22.5 Правил дорожнього руху передбачає збільшені вагові норми щодо загальної маси транспортного засобу 44 т. для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), ВИКЛЮЧНО у разі перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра (на відміну від редакції, що діяла до 09.02.2022 та містила лише поняття «контейнеровоз»).

Вказані вимоги щодо збільшеної максимальної фактичної маси транспортного засобу застосовуються виключно за умови дотримання вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.01.1997 №363 (далі Правила №363). Тобто, визначальним у спірних правовідносинах є не тільки питання типу напівпричепа, що рухається у зв`язці з тягачем (контейнеровоз чи звичайний), а й яке саме транспортне обладнання (кузов) перевозиться на платформі такого напівпричепа-контейнеровоза вантажний контейнер чи змінний кузов.

Звертає увагу на те, що за даними фотофіксації спеціалізований сідловий тягач з напівпричепом на платформі для контейнерів перевозив НЕ КОНТЕЙНЕР.

Вказує, що номер контейнера наноситься на всіх бокових стінках, даху і всередині контейнера. Водночас, в обґрунтування позовних вимог позивачем до матеріалів справи, не зважаючи на відповідні доводи відповідача, викладені у відповіді на відзиві на позовну заяву, не долучено жодних належних доказів на підтвердження того, що під час проведення габаритно-вагового контролю транспортного засобу, який належить позивачу, здійснювалися безпечні вантажні перевезення в контейнері згідно з їх призначенням та з відповідним маркуванням.

На думку представника відповідача, у даній справі позивачем не надано доказів використання спеціального колісного транспортного засобу контейнеровоза для перевезення контейнера чи знімного кузова з відповідним маркуванням. Відсутність контейнеру підтверджується і фотознімками, зробленими під час фіксації факту порушення.

Відповідно, доказів того, що зазначений напівпричіп перевозив саме контейнер типу 1А чи змінний кузов позивачем в ході розгляду справи не надано, з огляду на що Позивачем не доведено наявності підстав для застосування у даному випадку для даного транспортного засобу збільшених вагових параметрів загальної маси.

Таким чином, на думку відповідача, позивач здійснював вантажні перевезення контейнеровозом з порушенням правил їх експлуатації в розумінні вищезазначених міжнародних та національних норм, тому у такому разі він мав право перевозити вантаж з дотриманням пункту 22.5 Правил дорожнього руху - не більше 40 т, адже навантаження 42 (44) т допускається лише у разі експлуатації контейнеровоза за його прямою спеціалізацією при перевезенні контейнерів. Використання конструкції, візуально схожої на контейнер, є намаганням штучно збільшити максимальне дозволене навантаження транспортного засобу всупереч нормам законодавства України.

Відповідно, доводи позивача щодо недостовірності результатів визначення перевищення нормативних вагових параметрів загальної маси транспортного засобу, вважають такими, що не відповідають дійсності, ґрунтуються на помилкову тлумаченні особливостей функціонування системи автоматичної фіксації порушень та фактичних обставин справи, повністю спростовуються наявними у справі матеріалами, а тому не повинні братися судом до уваги під час розгляду та вирішення даної справи.

У судовому засіданні позивач не з`явилася, її представник-адвокат Міняйло Я.В. надав пояснення, аналогічні, викладеним у заявах по суті.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, врахувавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено такі факти:

Згідно оскаржуваної постанови, винесеної головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Депапртаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті-Соколюком Любомиром Миколайовичем 03.11.2023 серії АА №00014411, встановлено, що 02.11.2023 о 10 год. 01 хв. за адресою: М-03 км. 81+000 Київська область зафіксовано транспортний засіб: Renault Premium 400, д.н.з НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України:перевищення загальної маси ТЗ на 11.375 % (4.55 тон.), при дозволеній фактичній масі 40 тон.(а.с.17).

У пункті 22.5 ПДР України закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Позивач оскаржувану постанову вважає незаконною та безпідставною, оскільки позивач не вчиняла адміністративне правопорушення, передбачене та ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а відповідачем всупереч вимогам ст. 245,280 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи наявна вина у вчиненні такого правопорушення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП.

Відповідальність за дане правопорушення,передбачене ч.2 ст. 132-1 КУпАП, настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами та тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи (ч. 1 ст. 14-3 КУпАП).

Звідси, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, несе власник транспортного засобу або належний користувач.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створених системою за допомогою технічних засобів, інспектор установив, що 02.11.2023 року о 20 год. 01 хв., за адресою: М-03, км 81+000, Київська область автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засібRenault Premium 400 д.н.з. НОМЕР_1 , при русі якого, відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси ТЗ на 11.375 % (4.55 тон.), при дозволеній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. У зв`язку із виявленим порушенням відповідальною посадовою особою прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Так, у п. 22.5 ПДР України для такого виду перевезень, як перевезення контейнеровозом, встановлення вагове обмеження 44 тони замість загального - 40 тон.

Зазначений норматив (44 тони) підлягає застосуванню виключно в разі здійснення перевезення вантажу контейнеровозом з використанням безпосередньо універсального контейнера, який є одиницею транспортного обладнання багаторазового використання, призначеного для перевезення та короткочасного зберігання вантажів без проміжних перевантажень, зручного для механізованого навантаження та розвантаження, завантаження та вивантаження (внутрішній об`єм дорівнює 1 куб.м і більше).

За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії НОМЕР_5 автомобіль Renault Premium 400, д.н.з. НОМЕР_1 з 21.10.2023 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.21).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , серії НОМЕР_4 спеціалізований напівпричіп переобладнаний з бортового в 2019 року, контейнер типу 1А для перевезення сипких вантажів (зернових культур), з 03.02.2023 належить ОСОБА_3 ; повна маса 34000 кг, маса без навантаження 6800 кг, державний номерний знак НОМЕР_7 (а.с.22).

У відповідності до інформації, наданої Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Полтавській області (філія ГСЦ МВС) 31.01.2024 № 31/16-7-536, згідно інформації Єдиного державного реєстру транспортних засобів, напівпричіп SAMRO, 2005 року випуску, 14 вересня 2019 року був перереєстрований при переобладанні типу кузову без заміни номерних агрегатів, з напівпричепу бортового на тип кузову-контейнеровоз (а.с.108).Отримати копії документів та перевірок, що стали підставою для перереєстрації ТЗ не представилось можливим, у зв`язку із закінченням їх терміну зберігання (а.с.107).

Посилання представника відповідача на те, що транспортний засіб позивача перевозив контейнер без необхідного маркування, як це передбачено підзаконним актом, є неприйнятними, оскільки об`єктивна сторона складу правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, передбачає доведення саме перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, а не порушення встановлених норм законодавства щодо маркування транспортного засобу.

Суд вважає, що стороною позивача надані достовірні дані, що належний ОСОБА_3 спеціалізований напівпричеп є контейнеровозом, а відповідачем вказана інформація не спростована. Наявність чи відсутність маркування, наявність чи відсутність фітингів, на що звертає увагу відповідач як на ознаку вантажних перевезень, що здійснювалася позивачем (тобто відсутність самого контейнеру), є лише припущеннями відповідача. Безпосередній огляд транспортного засобу уповноваженою особою відповідача не проводився, а встановити ці деталі по фото неможливо з огляду на нечітку якість фото контейнеровоза. Суд зауважує, що можливе недотримання власником вантажу або ж перевізником вимог щодо маркування контейнеру, вимог щодо виду вантажу або ж способу його розміщення у контейнері, не змінює призначення та технічних характеристик одиниці транспортного обладнання, яка розміщена на спеціалізованому напівпричепіконтейнеровозі, для цілей її ідентифікації як вантажного контейнера у розумінні абзацу четвертого розділу І «Терміни та поняття» наказу №363 та для цілей застосування положень пункту 22.5 Правил дорожнього руху.

Доказів того, що в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , серії НОМЕР_4 зазначені недостовірні відомості про тип напівпричепу, відповідач не надав.

Отже, вищенаведене спростовує доводи відповідача про те, що позивач здійснював вантажні перевезення транспортним засобом, який не є контейнеровозом.

З наведеного та відповідно до п. 22.5 ПДР України, слідує, що дозволена маса навантаження напівпричепу (контейнеровозу) - 44 тони, тобто зафіксована автоматичним пунктом контролю загальна маса автомобіля позивача 44550 кг не є порушенням.

Відповідно до Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2019 року № 1174, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16 червня 2021 року № 623, (Порядок № 1174), державний контроль на автомобільному транспорті може здійснюватися, у тому числі, в автоматичному режимі шляхом встановлення на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплексів технічних засобів, автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу в русі, визначених пунктом 12 цього Порядку, з одночасною його фотозйомкою, відеозаписом (за наявністю) та ідентифікацією за державним реєстраційним номером. Зокрема, пункт 12 Порядку № 1174 передбачає, що автоматичний пункт може забезпечувати фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу).

Порядком № 1174 передбачено, що автоматичним пунктом може фіксуватись: загальний вигляд транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей)(п.12).

Ідентифікації за державним реєстраційним номером напівпричепу-контейнеровозу, внаслідок якої відповідачу стало б відомо, що напівпричіп є контейнеровозом, автоматичний пункт взагалі не здійснив, а ідентифікував лише сідловий тягач.

За таких обставин, суд зазначає, що оскаржувана постанова не містить повного розкриття об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1КУпАП, а тому, відповідачем не доведено наявність в діях позивача складу вказаного адміністративного правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідностатті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст.252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст. 251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В свою чергу, відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як встановлено судом, достатніх доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП окрім самої спірної постанови, відповідачем не надано.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 77 ч.1 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно з ч.6 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

В оскаржуваній постанові у розділі «Результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення» зазначені фактичні зафіксовані параметри транспортного засобу: кількість вісей 6 шт., спарені колеса 3 вісь. Також зафіксована загальна маса транспортного засобу 49500 кг, загальна маса транспортного засобу, що виміряна з урахуванням похибки 44500 кг.

Підставляючи наведені дані щодо контейнеровозу у формулу, з урахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, склад правопорушення, передбачений ч.2 ст.132-1 КУпАП, згідно оскаржуваної постанови відсутній через відсутність перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм.

З урахуванням викладеного суд погоджується з доводами позивача щодо протиправності оскаржуваної постанови, як такої, що прийнята на підставі непідтверджених висновків щодо порушення позивачем вимог п.22.5 ПДР України в частині перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортного засобу.

Враховуючи відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд зазначає, що інші доводи сторін про правомірність чи неправомірність оскаржуваної постанови не впливають на вирішення справи по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія АА№ 00014411 від 03.11.2023, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, слід скасувати та провадження закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати у цій справі складаються з судового збору, який сплачений позивачем за подання позовної заяви до суду в розмірі 536 грн 80 коп.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, сплачений позивачем при зверненні до суду з цим позовом судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь позивача.

Керуючись ст.ст.9, 241-246,250,286 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позов представника позивача-адвоката Міняйла Ярослава Володимировича, що діє в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, серія АА№ 00014411 від 03.11.2023, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн, та провадження закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул.Антоновича,51, код ЄДРПОУ 39816845) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Пирятинський районний суд Полтавської області, шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Суддя О.О.Сайко