Справа № 440/17852/21
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 р.Справа № 440/17852/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, по справі № 440/17852/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 засобами системи "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 440/17852/21, у якій вона просила:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у найкоротший термін подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про виконання рішення у справі № 440/17852/21 від 04.07.2022 року в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснити виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 згідно з довідкою господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 № 09-11/836/2020 в розмірі 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум з 19.02.2020;

- визнати протиправною бездіяльність, що вчинена суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання Рішення Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/17852/21 від 04.07.2022 року;

- накласти на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області ОСОБА_2 , відповідального за виконання вказаного рішення, штраф у сумі сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог заяви зазначила, що Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за заявою ОСОБА_1 05.12.2023 відкрито виконавче провадження (АСВП) 73470377 про примусове виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області рішення суду у справі № 440/17852/21.

З інформації ВПВР Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на виконання вказаного рішення здійснило перерахунок щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 та нарахувало заборгованість в розмірі 82971,60 гривен. Натомість вказане рішення в частині виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум в розмірі 82971,60 грн відповідачем не виконано.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі № 440/17852/21 відмовлено.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 скасувати та направити справу для продовження розгляду по суті до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що рішення суду виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням фактично виплачених сум в розмірі 82971,60 грн відповідачем не виконано в частині виплати відповідної суми, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Посилалась на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17 та на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.04.2019 у справі №286/766/17.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 19 лютого 2020 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 54 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 19 лютого 2020 року здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідки господарського суду Полтавської області від 09.07.2020 № 09-11/836/2020 в розмірі 56 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн (одна тисяча гривень).

На виконання вказаного рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 20.02.2023 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19.02.2020. Заборгованість нарахована за період з 19.02.2020 по 31.03.2023 в розмірі 82971,60 грн та облікована в органі Пенсійного фонду України для виплати в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат, що підтверджується протоколом перерахунку (а.с. 144).

Відповідно до письмових пояснень Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у 2023 році профінансовано виплату заборгованості по рішеннях суду, які набрали законної сили у період по 19.09.2020. Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено. Сума коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду буде визначена у бюджеті Пенсійного фонду України на 2024 рік після його затвердження. Відтак, виплата коштів ОСОБА_1 , на виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у справі №440/17852/21, яке набрало законної сили 01.02.2023, здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат (а.с. 135-136).

Позивачка зазначила, що відповідач здійснив лише перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а виплату коштів не проведено. Отже, наявні підстави для встановлення судового конторою за виконанням судового рішення в порядку ст. 382 КАС України.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивачки, поданої в порядку ст. 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем вживаються усі доступні йому заходи з метою виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у справі №440/17852/21, які спрямовані на забезпечення фінансування виплат, присуджених заявниці.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-3 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за невиконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту та накладення штрафу на особу відповідальну за виконання рішення суду. При цьому, для прийняття судом звіту суб`єкта владних повноважень необхідним є встановлення виконання відповідним суб`єктом судового рішення у повному обсязі та у спосіб, визначений таким рішенням.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з частиною першою ст. 3 Закону України від 05.06.2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково за рахунок коштів Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Судовим розглядом встановлено, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у справі №440/17852/21 перебуває на стадії виконання, в рамках якого відповідачем вчиняються дії щодо його належного виконання.

Так, в матеріалах справи наявна копія розрахунку заборгованості згідно з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у справі №440/17852/21 по ОСОБА_1 , сума перерахунку становить 82971,60 грн (а.с. 144).

При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повідомило про те, що нарахована сума заборгованості облікована в органі Пенсійного фонду України для виплати в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Отже, фактична невиплата заборгованості зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловлював, зокрема, в ухвалі від 19.05.2015 року у справі № 21-1044а15 та в постанові від 22.11.2016 року у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24.01.2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16.07.2018 року у справі № 811/1469/18, від 23.04.2020 року у справі № 560/523/19 та ухвалі від 23.01.2021 року у справі №611/26/17.

Відповідно до статей 116, 117 Конституції України Кабінет Міністрів України, зокрема, забезпечує виконання законів України, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечує проведення фінансової політики та політики у сфері соціального захисту, розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, спрямовує і координує роботу міністерств, інших органів виконавчої влади, видає в межах своєї компетенції постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Зазначені повноваження Уряду деталізовані у частині першій ст. 20 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» та полягають у забезпеченні проведення державної соціальної політики шляхом вжиття заходів щодо підвищення реальних доходів населення та забезпечення соціального захисту громадян; забезпеченні підготовки проектів законів щодо державних соціальних стандартів і соціальних гарантій; забезпеченні розробки та виконання державних програм соціальної допомоги, зокрема, особам з інвалідністю, пенсіонерам та інших непрацездатним і малозабезпеченим верствам населення.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за № 897/16913 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 № 35-1) (зі змінами) (далі Порядок), кошти Державного бюджету України передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік ще не затверджено.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення, оскільки такі заходи, навіть у випадку їх застосування, змін до бюджетного фінансування відповідача не призведуть.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що матеріали даної справи не містять обґрунтованих доказів, які б вказували, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області вчиняє перешкоди для виконання рішення суду першої інстанції у даній справі з приводу часткового не виконання якого ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з заявою в порядку ст. 382 КАС України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не наведено переконливих аргументів, підтверджених відповідними доказами щодо того, що у разі невжиття судом процесуальних заходів, передбачених ст.382 КАС України, судове рішення (судові рішення) залишиться невиконаним.

Надаючи правову оцінку листу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області стосовно виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у справі №440/17852/21, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до правової позиції, сформованої Верховним Судом в постановах від 28.02.2019 у справі №822/1080/17, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а, невиконання судового рішення управлінням ПФУ в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Як правомірно враховано судом першої інстанції, на даний час судове рішення не виконано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у спосіб, встановлений рішенням Полтавського окружного адміністративного суду у справі № 440/17852/21 через відсутність коштів для здійснення відповідної виплати.

Колегія суддів зазначає, що норма ч. 1 ст. 382 КАС України не є імперативною та передбачає право суду на власний розсуд, виходячи з фактичних обставин справи, приймати рішення про необхідність чи недоцільність у зобов`язанні суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 29.03.2019 у справі №674/25/17 (провадження №К/9901/32253/18).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок. Проте, затримка виконання судового рішення на період, що є необхідним для вирішення проблем публічного порядку, може у виняткових випадках бути виправдана.

Оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в межах своїх повноважень виконало залежні від нього дії, спрямовані на виконання судового рішення у цій справі, та позивачкою відповідними доказами не доведено, що відповідач, отримавши грошові кошти для виплати заборгованості на виконання рішення суду у справі №440/17852/21, не виплатив позивачці таку суму заборгованості, або що відповідач створює перешкоди для виплати позивачці суми заборгованості, тому відсутні підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання судового рішення у частині виплати позивачці заборгованості за період з 19.02.2020 по 31.03.2023 в розмірі 82971,60 грн.

З огляду на те, що позивачкою не надано належних та достатніх доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про те, що у разі невжиття судом процесуальних заходів, передбачених ст. 382 КАС України, ухвалене у цій справі судове рішення по суті спору залишиться невиконаним, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення у судовій справі №440/17852/21.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 у справі №440/17852/21.

Посилання апелянтки на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17 та на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.04.2019 у справі №286/766/17, колегія суддів відхиляє, оскільки обставини у вказаних справах не є тотожними із даною справою.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч.1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вирішення питання, тому підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 по справі № 440/17852/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді Л.В. Мельнікова І.М. Ральченко
Повний текст постанови складено 03.06.2024 року