Справа № 280/2673/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 червня 2024 року Справа № 280/2673/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.09.2023 №01 з відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та це рішення скасувати;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 період його роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002 та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 05.09.2023.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2023 ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.09.2023 №01 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відмовою зарахувати його пільговий стаж за списком 1 за період роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002. Із змісту рішення про відмову у призначенні пенсії від 12.09.2023 №01 вбачається, що Відповідачем до пільгового стажу за списком №1 не враховано період його роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002, що підтверджується трудовою книжкою та довідкою про підтвердження пільгового стажу від 28.07.2012 №631, виданою ліквідатором ДП Запорізьке СУ-1 ВАТ Дніпродомнаремонт ОСОБА_2 , у зв`язку із невірним посиланням в довідці на розділ Постанови КМУ №162, не зазначенням в якому саме цеху працював позивач, відсутністю опису характеру виконуваних робіт, а також у зв`язку із необхідністю здійснення зустрічної перевірки даних довідки, бо вона підписана ліквідатором. Спірний період пільгового стажу підтверджується довідкою, виданою ліквідатором ДП Запорізьке СУ-1 ВАТ Дніпродомнаремонт ОСОБА_2 , від 28.07.2012 №631, згідно із якою Позивач у період з 09.06.1994 по 18.02.2002 працював з повним робочим днем у виробництві доменних, агломераційних, мартенівських цехах комбінату Запоріжсталь за професією електрогазозварника, що передбачено списком №1 розділ 3 підрозділ 1, 2, 3, 1020100а-1753в, 1030100а-1753а, 1030200а-1753а, 1030300а-1753а, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 №162. Довідка, видана ліквідатором ДП Запорізьке СУ-1 ВАТ Дніпродомнаремонт ОСОБА_2 , від 28.07.2012 №636 містить усі обов`язкові реквізити та відповідає вимогам п. 20 Постанови №637, а саме: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу з 09.06.1994 по 18.02.2002; професія або посада електрогазозварник; характер виконуваної роботи - працював з повним робочим днем у виробництві доменних, агломераційних, мартенівських цехах комбінату Запоріжсталь як робітник ремонтних служб, зайнятих ремонтом обладнання в місцях його установки на ділянках (робочих місцях) діючих виробництв, де основні робітники користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення по Списку №1; розділ 3 підрозділ 1, 2, 3, 1020100а-1753в, 1030100а-1753а, 1030200а-1753а, 1030300а-1753а, затверджений постановою КМУ від 11.03.1994 №162; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка: особова справа форми Т-2, особові рахунки, накази про атестацію робочих місць від 20.02.1995 №33, від 22.06.2000 №88. Вказує, що претензії відповідача до оформлення довідок є проявом надмірного формалізму, а, отже, порушенням принципів належного урядування та верховенства права. Позивач, вважаючи рішення відповідача від 12.09.2023 №01 таким, що суперечить чинному законодавству, та не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся із даною позовною заявою до суду.

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачам запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що 05.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №01 від 12.09.2023 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. На час роботи позивача в оспорюваний період діяв Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. До пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховано період роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002 відповідно до довідки від 28.07.2012 № 631, оскільки в зазначеній довідці невірне посилання на розділ Постанови КМУ № 162, не вказано в якому цеху працював позивач, відсутній опис характеру виконаних робіт. Разом із цим, вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на час звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах 05.09.2023 досяг повних 46 років та не досяг віку 50 років, передбаченого пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, отже, відсутні підстави для призначення зазначеного виду пільгової пенсії. Просить відмовити у задоволені позовних вимог.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що оскільки, у трудовій книжці позивача не зазначені відомості про умови праці, а саме про зайнятість в особливо шкідливих і особливо важких умовах праці повний робочий день, тому підтвердження спеціального трудового стажу відбувається на підставі уточнюючої довідки підприємства. На час роботи позивача в оспорюванний період діяв Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162. До пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховано період роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002 відповідно до довідки від 28.07.2012 № 631, оскільки в зазначеній довідці невірне посилання на розділ Постанови КМУ № 162, не вказано в якому цеху працював позивач, відсутній опис характеру виконаних робіт. Відповідно до наданих документів, пільговий стаж роботи, що дає право на призначення пенсії незалежно від віку відповідно до ч. 3 статті 114 Закону №1058 складає 21 рік 04 місяці 01 день (робота в ПАТ Запорізький металургійний комбінат Запоріжсталь з 25.02.2002 по 02.10.2023), що не дає права на призначення пенсії відповідно до ч. 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, з огляду на наступне.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що 05.09.2023 ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. На час звернення до відповідача за призначенням пенсії їй виповнилося 46 років.

Заява за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №01 від 12.09.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Так, до пільгового стажу позивача за Списком № 1 не зараховано період його роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002 згідно довідки від 28.07.2012 №631 пільгового характеру, виданої виданою ліквідатором ДП Запорізьке СУ-1 ВАТ Дніпродомнаремонт ОСОБА_2 .

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи, вона з 03 січня 1990 року по 16 січня 2001 року працювала машиністом млину помольної ділянки цеху 2 у Костянтинівському вогнетривкому заводі «Красний Октябрь», який був перейменований у Відкрите акціонерне товариство «Костянтинівський вогнетривкий завод «Красний Октябрь».

Крім того, згідно довідки від 28.07.2012 №631 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої ліквідатором ДП Запорізьке СУ-1 ВАТ Дніпродомнаремонт ОСОБА_2 : з 09.06.1994 по 18.02.2002 працював з повним робочим днем у виробництві доменних, агломераційних, мартенівських цехах комбінату Запоріжсталь за професією електрогазозварника що передбачено списком №1 розділ 3 підрозділ 1, 2, 3, 1020100а-1753в, 1030100а-1753а, 1030200а-1753а, 1030300а-1753а, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 №162.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (далі - Закон № 2148-VIII), що доповнив Закон № 1058-ІV«Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) розділом XIV-І, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:

«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 2 березня 2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (далі - Закон № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

«На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам;

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років, за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 3 листопада 2021 року у справі № 360/3611/20 (провадження № № 11-209заі21) дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, оскільки ключовим для вирішення цієї справи є питання нормами якого саме закону слід застосовувати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, і цьому питанню вже надано оцінку Верховним Судом під час розгляду справи № 360/3611/20, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо застосування положень статті 13 Закону №1788-ХІІ під час призначення їй пенсії.

Оскільки, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, тому посилання відповідача сотосовно того, що на час звернення із заявою про призначення пенсії виповнилося 46 років, пенсії на пільгових умовах за віком з посиланням на недосягнення ним 50-річного пенсійного віку, визначеного пунктом 2 частини другої статті 114 Закону № 1058-ІV, є протиправним.

Щодо позовних вимог про зарахування до пільгового стажу за списком № 1 періоду роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002, суд зазначає наступне.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних приписів Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 12.08.1993 № 637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 815/1554/17, аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини, вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Рішенням відповідача, що оскаржується, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1, зокрема, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки відповідачем не враховано довідку щодо підтвердження пільгового стажу від 28.07.2012 №631, видану ліквідатором ДП Запорізьке СУ-1 ВАТ Дніпродомнаремонт ОСОБА_2 .

Згідно з вказаною довідкою позивач працював повний робочий день з 09.06.1994 по 18.02.2002 у виробництві доменних, агломераційних, мартенівських цехах комбінату Запоріжсталь за професією електрогазозварника, що передбачено списком №1 розділ 3 підрозділ 1, 2, 3, 1020100а-1753в, 1030100а-1753а, 1030200а-1753а, 1030300а-1753а, затвердженого постановою КМУ від 11.03.1994 №162. Довідка містить посилання на накази про атестацію робочого місця позивача.

Отже, у зазначений в довідці період позивач виконував роботу, яка віднесена до списку №1.

Як вже зазначалось судом, статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 цього Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Пунктом 3 Порядку застосування списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1 і № 2, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються списки № 1 і № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються списки № 1 і № 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Відповідно до записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 , копія якої наявна в матеріалах справи, позивач з 09.06.1994 по 18.02.2002, працював у виробництві доменних, агломераційних, мартенівських цехах комбінату Запоріжсталь за професією електрогазозварника.

Записи в трудовій книжці проведені у відповідності до вимог чинного законодавства, не містять виправлень, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають.

З огляду на наведене, враховуючи сукупність належних та допустимих доказів, суд дійшов висновку, що записи у трудовій книжці позивача підтверджують характер його роботи у період з 09.06.1994 по 18.02.2002, що є підставою для його включення до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 127/9289/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

При цьому, суд зазначає, неприйняття пільгової довідки від 28.07.2012 №631 та неможливість її врахування при підрахунку пільгового стажу позивача за списком № 1 є неприйнятним, оскільки перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі, самі по собі, не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії. Аналогічна позиція наведена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 672/914/16-а та від 11.07.2019 у справі № 127/1849/17.

Також є неприйнятними доводи відповідача щодо неприйняття до уваги зазначеної довідки у зв`язку з тим, що вона підписана ліквідатором підприємства, оскільки, як встановлено судом у ході розгляду справи і не заперечується відповідачем, державна реєстрація юридичної особи ДП Запорізьке СУ-1 ВАТ Дніпродомнаремонт припинена у зв`язку з визнанням банкрутом. Отже, у зв`язку із вказаними обставинами, у відповідності до приписів Закону України «Про банкрутство» та Господарського процесуального кодексу України, рішенням господарського суду призначається ліквідатор, який є належною уповноваженою особою на вчинення визначених діючим законодавством дій, в тому числі і щодо видачі і підписання, зокрема, довідок про пільговий стаж роботи і атестацію робочих місць з метою дотримання конституційних прав працівників підприємства у сфері пенсійного забезпечення.

Водночас, слід окремо звернути увагу відповідача на те, що згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року №22-1 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, далі Порядок № 22-1).

Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунок та поновлення пенсії, визначений Розділом 2 цього Порядку.

Підпунктом 2 п. 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу, Порядок № 637).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії […] при зверненні особи із відповідною заявою.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абз. 2 пп. 3 п. 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення […] без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 Порядку № 22-1).

Пунктом 4.7 Порядку № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно п. 4.2 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається дуже великий обсяг прав та обов`язків у органів Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення пенсії та перевірки наявного стажу роботи для її призначення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно ненадання позивачем належних документів щодо його стажу, оскільки органи ПФУ мають широкий спектр повноважень щодо встановлення фактів, які мають значення при вирішенні питання щодо призначення та перерахунку пенсії.

Відповідно до положень частин першої, другої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, суд дійшов до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.09.2023 №01 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.09.2023, із зарахуванням до його пільгового стажу періоду роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002 за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного у сукупності, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, буд. 26, м. Дніпро, 49094, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 12.09.2023 №01 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 період його роботи з 09.06.1994 по 18.02.2002 та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 05.09.2023.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 03.06.2024.

Суддя А.В. Сіпака