Справа № 595/672/24
Суддя: Тхорик І. І.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/672/24
Провадження № 2-а/595/34/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

за участі: секретаря судового засідання Боднара М.Г.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юсипів Р.В., 11 квітня 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА №576099 від 06.04.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену поліцейською СРПП ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Гуцул С.С., згідно якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, поліцейським, нібито, зафіксовано самовільне встановлення ним світлових приладів на транспортний засіб «Фольксваген Транспортер», р.н. НОМЕР_1 , а також відмову пред`явити поліцейському посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію т/з та страховий поліс. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасування, оскільки із змісту такої не вбачається, які додаткові освітлені прилади встановлені на належному йому автомобілі, чи створюватиме додаткове освітлення перешкоди для інших учасників руху, яким чином поліцейський встановив, що ці прилади не передбачені конструкцією цього транспортного засобу, чи є це технічними несправностями т/з при яких його експлуатація заборонена, також відсутні докази щодо технічного огляду транспортного засобу, невідповідність цих приладів вимогам ДСТУ 3649:2010. Працівник поліції не може зупинити т/з без наявності підстав, передбачених ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію», і безпричинно притягнути до відповідальності. Лише після наявності таких поліцейський має право вимагати посвідчення водія, документ на транспортний засіб тощо. Оскільки в ході фіксації правопорушення, наслідком якого є оскаржувана постанова, працівник поліції чітко не сформулював причину зупинки, яка є в переліку, вважає, що дана постанова є незаконною. Окрім того, факт скоєння правопорушення зафіксовано о 23 год. 47 хв. 06.04.2024, а саме постанова винесена о 00 год. 17 хв. Тобто, фіксація правопорушення та розгляд справи тривав 30 хв., що ставить під сумнів всебічність, повноту та об`єктивність вирішення дано справи. Також працівниками поліції допущено порушення ст. 283 КУпАП, оскільки зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що правопорушення, яке є предметом розгляду, скоєне 06.04.2024 о 23 год. 47 хв., натомість датою винесення такої зазначено 06.04.2024 о 00 год. 17 хв. Відтак, оскаржувана постанова винесена майже за 23 години до часу скоєння правопорушення. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

24 квітня 2024 року представником відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність. Відзив обґрунтовує тим, що 06 квітня 2024 року поліцейським винесено постанову серії ББА №576099 від 06.04.2024 на позивача ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що він в с. Трибухівці Чортківського району Тернопільської області керував транспортним засобом д.н.з. НОМЕР_1 , який був з технічною несправністю, а саме самовільно встановив світлові прилади, також під час перевірки документів водій не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію т/з та поліс обов`язкового страхування, чим порушив вимоги п.п.31.4.3 «а», 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.1 ст.121, ч.2 ст.36 КУпАП. Вважає, що постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Поліцейський, зупинивши т/з, підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ним ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, поліцейським було роз`яснено позивачу його права, як громадянина України, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до вимог ст.ст. 278, 279 КУпАП. Факт здійсненого правопорушення підтверджується відео з нагрудної бодікамери працівника поліції та відео з відеореєстратора поліцейської машини, де зафіксовано вищезазначене правопорушення. Виходячи з наведених вище фактів, пояснення позивача, твердження, викладені ним в позовній заяві, спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності і не є беззаперечним доказом неправомірності дій поліцейського.

20 травня 2024 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Юсипіва Р.В., надійшла відповідь на відзив, в якій він просить відхилити мотиви заперечення позову, викладені у відзиві Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на позов ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Також просить визнати недопустимими долучені до відзиву ГУНП в Тернопільській області відеофайли, а саме: WhatsApp Video 2024-04-18 аt 09.54.56 (1); WhatsApp Video 2024-04-18 аt 09.54.56 (2); WhatsApp Video 2024-04-18 аt 09.54.56; WhatsApp Video 2024-04-18 аt 09.55.49; WhatsApp Video 2024-04-18 аt 09.56.28; WhatsApp Video 2024-04-18 аt 09.57.03. Вважає доводи, викладені у відзиві, безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Так, відповідно до доданого до відзиву відеозапису, причиною зупинки т/з ОСОБА_1 було те, що невідома особа повідомила, що водій транспортного засобу з номером НОМЕР_1 можливо у стані сп`яніння. Однак, про самовільне встановлення ОСОБА_1 світлових приладів на транспортний засіб марки «Фольксваген Транспортер», д.н.з. НОМЕР_1 поліцейський, який зупинив т/з не повідомляв. Вимоги до зовнішніх освітлювальних приладів визначені у ДСТУ 3649:2010. Відповідно до п. 6.1.3 ДСТУ 3649:2010, на знятих із виробництва КТЗ, або на тих, що приведено у відповідність до вимог цього стандарту або переобладнано згідно з погоджувальними документами, дозволено встановлювати ПЗС від інших КТЗ із застосуванням вимог ДСТУ UN/ECE R 48-02. Відповідно до обставин, ОСОБА_1 керував транспортним засобом Фольксваген Транспортер д.н.з НОМЕР_1 . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 належить транспортний засіб Фольксваген Транспортер, рік випуску 2000, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Згідно відкритих джерел видно, що усі модифікації Фольксваген Транспортер 2000 року випуску могли випускатись тільки до 2003 року. У зв`язку з цим, очевидно, після 2003 року вони зняті з виробництва. А тому могли обладнуватись при необхідності, згідно ДСТУ 3649:2010 ПЗС від інших КТЗ. Окрім того, ОСОБА_1 придбав вказаний транспортний засіб у січні 2023 року, про що свідчить дата реєстрації у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . З моменту реєстрації і по даний час, він жодні додаткові прилади, крім тих якими вже був обладнаний транспортний засіб, не встановлював. Однак, незважаючи на те, будь-яких доказів, про факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення не вказано та не долучено як у самій оскаржуваній постанові, так і у відзиві на позов. Відповідно до правової позиції, викладеної постанові ВС/КАС від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Всупереч вказаних вимог, як видно із доданих до відзиву відео 0000000__0022_IMP та 0000000__0001_IMP, ОСОБА_1 не повідомили про причину зупинки пов`язану із фактами порушень викладених у оскаржуваній постанові, порушено процедуру розгляду, крім постанови по справі про адміністративне правопорушення інших доказів, пояснень, свідчень або інших відомостей до постанови, необхідних для вирішення справи про порушення Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було, а сама постанова таких доказів не містить. Як видно, долучені до матеріалів справи відео зроблено у мобільному додатку «WhatsApp» та датою їх створення зазначено 18.04.2024 року, що не відповідає даті події (5-6.04.23024 року). З огляду на це, неможливо ідентифікувати коли саме зроблено було запис та який цифровий прилад, а також чи у відповідності до вказаної вище Інструкції. Таким чином, вказані докази є недопустимими, оскільки здобуті всупереч встановленому порядку, а тому суд не повинен брати їх до уваги.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Юсипів Р.В. в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, адвокат Юсипів Р.В. через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його та позивача відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив справу слухати у відсутності представника відповідача у зв`язку із зайнятістю по службі. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просив відмовити через його безпідставність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА №576099 від 06.04.2024, 06.04.2024 о 23.47 год. в с. Трибухівці по вул. Маланчука водій ОСОБА_1 керував транспортним з технічною несправністю, а саме на якому самовільно встановлені світлові прилади, також під час перевірки документів водій не пред`явив посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію на даний т/з, поліс обов`язкового страхування, чим порушив п.31.4.3 «а», 2.1 «а», 2.1 «б», 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

2) охорони громадської безпеки та власності;

3) забезпечення безпеки осіб;

4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

З перегляду відеозапису, наданого відповідачем суду, вбачається, що він здійснений за допомогою нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч.1 ст.121 КУпАП відповідальність за вказаною статтею настає за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Пунктом 31.4.3. передбачено зовнішні світлові прилади:

а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

За даними п. 2.1 Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

- «а» посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

- «б» реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон);

- «ґ» чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Як слідує з долученого до матеріалів справи DVD-R диску з відеозаписами, які досліджено в судовому засіданні, зокрема, відеозапису 00000_422-ІМР, на якомузафіксовано, як працівники поліції після зупинки т/з, яка мала місце 05 квітня 2024 року о 23:49:14 год., повідомили водію, що його було зупинено у зв`язку з тим, що до них надійшло повідомлення від невідомої особи, що водій його т/з керує в стані алкогольного сп`яніння. Після чого водію роз`яснено його права. Надалі, працівник поліції ззовні оглянув т/з ОСОБА_1 (05 квітня 2024 року о 23:53:26 год.) і сказав дослівно: «тут переобладнання є». На 00:14:21 год. працівник поліції попросив ОСОБА_1 пред`явити документи на транспортний засіб, а саме посвідчення водія, реєстраційний документ і страховий поліс, що ОСОБА_1 було проігноровано. Під час складання адміністративних матеріалів працівник поліції звернувся до ОСОБА_1 «кажете, документи забули?», що ОСОБА_1 підтвердив і не заперечував. На 00:15:23 год. вищенаведеного відео працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що в його т/з наявне переобладнання, яке він самовільно встановив, проте в подальшому, в розмові з працівником поліції ОСОБА_1 зазначив, що він нічого не встановлював, а купив такий т/з (відео 00000_406003416_0001_ІМР00:41:40).

З наведеного вище відеозапису слідує, що позивачем на пропозицію поліцейського не надано посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Факт відсутності вказаних документів позивачем визнано та не заперечувався.

Представник позивача, заперечуючи проти притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, покликається на ту обставину, що згідно оскаржуваної постанови правопорушення, яке є предметом розгляду, скоєне 06.04.2024 о 23 год. 47 хв., натомість датою винесення такої зазначено 06.04.2024 о 00 год. 17 хв., тобто, оскаржувана постанова винесена майже за 23 години до часу скоєння правопорушення.

З цього приводу слід зазначити, що з досліджених матеріалів справи судом встановлено, що зупинення працівниками поліції т/з під керуванням позивача та виявлення вчинення ним правопорушення мало місце 05 квітня 2024 року, починаючи з 23:47, складено ж спірну постанову 06 квітня 2024 рок о 00.27 год., як слідує з такої.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 16.12.2021 у справі №640/11468/20, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення»; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від11.05.2022 у справі №400/1510/19, від05.07.2022 у справі №522/3740/20, від27.09.2022 у справі №320/1510/20, від03.10.2022 у справі №400/1510/19, від01.11.2022 у справі №640/6452/19 та від18.01.2023 у справі №500/26/22, від16.03.2023 у справі №400/4409/21.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23.04.2020 у справі №813/1790/18 та від 22.05.2020 у справі №825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

У постанові Верховного Суду в справі № 459/180/17 викладені висновки «що аналіз наведених правових норм та обставин справи дають підстави для висновку, що зазначення інспектором в оспорюваній постанові неправильних даних, не спростовує порушення позивачем правил дорожнього руху, та є опискою.

Таким чином, зазначення в оскаржуваній постанові датою вчинення правопорушення 06.04.2024 замість вірної 05.04.2024 є технічною опискою, яка не спростовує обставин, зазначених у спірній постанові, факту вчинення водієм адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП і винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні.

Накладене на позивача адміністративне стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З приводу посилання представника позивача ОСОБА_2 на те, що зупинення транспортного засобу та проведення відносно нього превентивних заходів можливе при наявності підстав про скоєне особою правопорушення та інших підстав, визначених ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію», то суд вважає, що такі доводи позивача не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не мають відношення до обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`явити на вимогу поліцейського для перевірки зазначені вище документи.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 127/19283/17.

Окрім того, щодо покликання представника позивача, що відеозаписи, долучені до матеріалів справи, слід визнати недопустимими доказами, з огляду на те, що такі створені у мобільному додатку «WhatsApp» та датою їх створення зазначено 18.04.2024, що не відповідає даті події (5-6.04.2023), то слід зазначити, що при відтворенні відеозаписів, які сторона позивача просить визнати недопустимими та які є записами з відеореєстратора службового автомобіля поліцейських, слідує, що такі стосуються саме тих подій, які викладені в оскаржуваній постанові й мали місце саме 5-6 квітня 2024 року. Відтак, підстави для визнання таких недопустимими доказами відсутні.

Що стосується інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, то суд зазначає наступне.

При складанні постанови про адміністративне правопорушення поліцейським, всупереч описаним положенням Кодексу України про адміністративні правопорушення не було встановлено склад правопорушення, не описано всі обставини справи.

Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Отже, диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП є бланкетною нормою і для повного визначення ознак цих правопорушень відсилає до інших нормативно-правових актів, якими визначаються технічні несправності транспортних засобів, за наявності яких експлуатація останніх забороняється, а також якими регулюється порядок переобладнання транспортних засобів.

При цьому диспозиція ч. 1 ст. 121 КУпАП включає об`єктивні сторони одразу декількох складів адміністративних правопорушень, а саме: 1) керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового керування; 2) керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи рульового керування; 3) керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби); 4) керування водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється; 5) керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується керування водієм транспортним засобом з технічною несправністю, а саме на якому самовільно встановлені світлові прилади.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про дорожній рух», переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати встановленим правилам і нормативам.

Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії.

Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах.

Переобладнання транспортних засобів здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України №607 від 21.07.2010.

Пункт 1 вказаного Порядку надає визначення переобладнанню транспортних засобів та визначає, що процедура переобладнання транспортних засобів, призначених для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії, зокрема, для роботи на газовому моторному паливі та альтернативних видах рідкого і газового палива. Тобто законодавець визначив технічні характеристики транспортного засобу, внаслідок зміни яких можливо стверджувати про переобладнання транспортного засобу. При цьому зміна зовнішніх світлових приладів, зокрема їх додаткове встановлення до таких технічних характеристик не віднесена.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваної постанови та відео з нагрудної камери поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується переобладнання світлових приладів на транспортному засобі, проте, яким саме способом не зазначено ані в постанові, ані на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, що з урахуванням системного аналізу зазначених вище положень закону не може бути віднесено до переобладнання транспортного засобу.

Натомість, п. 31.4.3 Правил дорожнього руху визначає технічні несправності і невідповідності, за наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Зокрема, п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху визначає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у випадку, якщо кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

При цьому, методичними рекомендаціями Науково-дослідного центру з безпеки дорожнього руху Міністерства внутрішніх справ щодо виявлення працівниками Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України фактів застосування водіями зовнішніх світлових приладів, які не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, № 11859/ПН від 08.10.2004 визначено, що правовими підставами для притягнення до відповідальності таких водіїв є встановлення у діях останніх ознак порушення вимог саме п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху України.

Вказане дає підстави дійти висновку, що у разі виявлення патрульним поліцейським факту керування водієм транспортним засобом, на якому розміщені зовнішні світлові прилади, що не відповідають конструкції транспортного засобу, такий водій має бути притягнутий до відповідальності за порушення п. 31.4.3 (а) Правил дорожнього руху України та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, яке полягає у керуванні водієм транспортним засобом, що має інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Разом з тим у порушення положень ст.ст. 280, 283 КУпАП, під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 та винесення постанови серії ББА №576099 поліцейський СРПП ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області зазначених вимог закону не дотримався, не у повній мірі встановив обставини інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та невірно і не конкретно кваліфікував дії останнього.

Крім того, з наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери працівника поліції вбачається, що на керованому позивачем транспортному засобі дійсно наявні зовнішні світлові прилади. Проте докази, які б свідчили, що кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх приладів транспортного засобу марки «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , не відповідають вимогам конструкції цього транспортного засобу, суду не надані.

Незважаючи на вимоги КУпАП, всупереч ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем не перевірено вказані обставини та не представлено суду належних доказів на підтвердження викладеного інспектором поліції у постанові.

Беручи до уваги вищенаведене, а також шляхом співставлення зібраних по справі доказів, з врахуванням встановленого КАС України обов`язку доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем, суд вважає, що останнім не доведено факту вчинення позивачем порушення п.31.4.3 «а» ПДР України, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП.

Відтак, покликання представника позивача на неправомірність дій поліцейського в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, тому суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 в частині скасування постанови про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП слід задовольнити.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд доходить висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ББА № 576099 від 06 квітня 2024 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Оскільки постановою серії ББА № 576099 від 06 квітня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.121 КУпАП та, відповідно до ст.36 КУпАП, накладено стягнення в межах санкції ч.1 ст.126 КУпАП (більш серйозного правопорушення з числа вчинених), тому постанову в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення слід залишити без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є часткове скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 72-77, 139, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову серії ББА №576099 від 06 квітня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення в цій частині закрити, постанову серії ББА №576099 від 06 квітня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП залишити без змін.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, яке знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Валова, 11, .

Суддя: І. І. Тхорик