Справа № 520/1875/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2024 року Справа № 520/1875/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
22 січня 2024 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:
- визнати бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 28.10.2023 стосовно його звільнення з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, на підставі підпункту "г" пункту 2 частини четвертої статті 26 «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із тим, що у нього є матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю 1 групи (група встановлена безстроково) в наслідок загального захворювання (ураження опорно-рухового апарату), відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААГ № 000405 від 03.10.2023, та згідно медичного висновку цього МСЕК «Потребує постійного стороннього догляду регульованого», протиправною;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 28.10.2023 стосовно його звільнення з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час воєнного стану, на підставі підпункту "Г" пункту 2 частини четвертої статті 26 «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із тим, що у нього є матір - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю 1 групи (група встановлена безстроково) в наслідок загального захворювання (ураження опорно-рухового апарату), відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААГ № 000405 від 03.10.2023, та згідно медичного висновку цього МСЕК «Потребує постійного стороннього догляду регульованого», з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 адміністративну справу №520/1875/24 передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Означена справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 26.03.2024.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом від 28.10.2023 року про звільнення його з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану, на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Проте, станом на 30.12.2023 року відповіді з ВЧ НОМЕР_1 на рапорт позивача від 28.10.2023 року про звільнення з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією під час военного стану, на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не надано. Позивач вважає вказану бездіяльність протиправною, у зв`язку з чим був вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2024 прийнято до провадження адміністративну справу № 520/1875/24 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідачем 02.04.2024 подано відзив на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування відзиву відповідач зазначив, що рапорт від 28.10.2023 року, поданий представником ОСОБА_1 - адвокатом Андруховим Д.Г., як додаток до клопотання. Відтак, про розгляд клопотання адвоката Андрухова Д.Г., до якого також було додано рапорт ОСОБА_1 від 28.10.2023 року, Відповідач належним чином повідомив представника Позивача листом від 08.11.2023 року вих. №4048, а отже вимоги Позивача про визнання бездіяльності з боку Відповідача є безпідставними.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2022 року № 40 рядового ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду водія 3 відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет.
28.10.2023 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення його з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану, на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вищезазначений рапорт було направлено на адресу командира військової частини НОМЕР_1 через електронну пошту на е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 (ВЧ НОМЕР_1 ), та через Укрпошту замовним листом з описом вкладеного від 04 листопада 2023 року направлено на поштову адресу ВЧ НОМЕР_1 , який обґрунтований тим, що ОСОБА_1 має матір, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю 1 групи (група встановлена безстроково) в наслідок загального захворювання (ураження опорно-рухового апарату), відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААГ № 000405 від 03.10.2023 року, та згідно медичного висновку цього МСЕК «Потребує постійного стороннього догляду регульованого».
Проте, станом на 30.12.2023 року відповіді з ВЧ НОМЕР_1 на рапорт позивача від 28.10.2023 року про звільнення з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією під час военного стану, на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не надано.
Позивач вважає вказану бездіяльність протиправною, у зв`язку з чим був вимушений звернутись за захистом своїх прав до суду.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 2 Закону № 2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
При вирішені спору суд виходить із того, що Закон України "Про військову службу і військовий обов`язок" здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Пунктом 6 ст. 2 Закону України "Про військову службу і військовий обов`язок" передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.
На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Як зазначалось вище, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 за мобілізацією.
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24.05.2022 року № 40 рядового ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 на посаду водія 3 відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.10.2023 року № 281, солдат ОСОБА_1 не з`явився з відпустки, наданої йому на строк 10 діб, а саме з 26.09.2023 року по 06.10.2023 року, до місця служби - військової частини НОМЕР_1 . У зв`язку з цим командиром частини прийнято рішення призначити службове розслідування.
06.10.2023 року на електронну адресу військової частини НОМЕР_1 , а саме військової частини НОМЕР_1 , надійшло клопотання адвоката Євдокимової Юлії Вікторівни, яка зверталась до військової частини НОМЕР_1 в інтересах Позивача, а саме ОСОБА_1 щодо розгляду двох рапортів, а саме: рапорту щодо продовження відпустки за сімейними обставинами; рапорту щодо звільнення з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами від 04.10.2023.
Відповідь за №3556 від 07.10.2023 на обидва вищенаведені рапорти та клопотання було надіслано на зазначену в клопотанні адвоката електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_4 , з якої такий запит в електронній формі і надійшов до військової частини НОМЕР_1 в якій крім іншого зазначено, що - «… рапорт солдата ОСОБА_3 від 04.10.2023 року щодо звільнення з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами не може бути задоволено з наступних підстав: Рапорт солдата ОСОБА_3 складно без додержання вимог, передбачених п. 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008. Відповідно до абз. 2 п. 14.10 розд. XIV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення. Водночас, Вами, як представником солдата ОСОБА_3 подано виключно скановані в електронному вигляді копії документів, всупереч вищенаведеному положенню».
В той же час, позивач виявив своє небажання продовжувати проходити військову службу та 28.10.2023 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортом про звільнення його з військової служби, як військовослужбовця, який проходить військову службу за мобілізацією під час воєнного стану, на підставі пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Вищезазначений рапорт було направлено представником ОСОБА_3 - адвокатом Андруховим Д.Г. 04.11.2023 на адресу командира військової частини НОМЕР_1 через електронну пошту на (е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) (ВЧ НОМЕР_1 ), та через Укрпошту замовним листом з описом вкладеного від 04 листопада 2023 року направлено на поштову адресу ВЧ НОМЕР_1 , який обґрунтований тим, що ОСОБА_1 має матір, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю 1 групи (група встановлена безстроково) в наслідок загального захворювання (ураження опорно-рухового апарату), відповідно до довідки МСЕК серія 12 ААГ № 000405 від 03.10.2023 року, та згідно медичного висновку цього МСЕК «Потребує постійного стороннього догляду регульованого».
До вказаного рапорту були долучені копії підтверджуючих документів, а саме: нотаріально завірена копія паспорт та РНОКПП позивача, його мами; військове посвідчення НОМЕР_2 ; копія відпускного квитка №3453 від 26.09.2023; нотаріально завірена копія свідоцтва про народження заявника серія НОМЕР_3 ; нотаріально завірена копія довідки МСЕК серія 12ААГ за № 000405 від 03.10.2023; копія акту ПП «Комунальщик-3» №101 від 04.05.2023 про склад сім`ї.
Військова частина НОМЕР_1 своїм листом № 4048 від 08.11.2023 року за підписом командира Військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_4 надала відповідь, шляхом направлення на електронну адресу адвоката Андрухова Д.Г. на (е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_5 ), оформлену листом від 08.11.2023 року вих. №4048 в якій зазначено, що: - " Військовою частиною НОМЕР_1 розглянуто рапорти солдата ОСОБА_1 від 28.10.2023 року щодо звільнення з лав Збройних Сил України за сімейними обставинами та щодо продовження відпустки за сімейними, обставинами. Повідомляю Вас, що дані рапорти не можуть бути задоволені з наступних підстав: По-перше, в обох доданих до клопотання адвоката рапортах солдат ОСОБА_1 зазначає про те, що по теперішній час він перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_4 , що не підтверджується документами, на які посилається сам солдат ОСОБА_1 , а відтак виникає питання щодо належності звернення даної особи саме до командира військової частини НОМЕР_1 , якщо військовослужбовець стверджує, що «по теперішній час» перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 . Крім того, повідомляю, що оцінюючи зміст рапорту солдата ОСОБА_1 з додатками до нього, перебування солдата ОСОБА_1 з 06.10.2023 року за межами місця проходження військової служби є безпідставним, а отже таким, що суперечить встановленому порядку проходження військової служби, а тому підпадає під ознаки триваючого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408 КК України.».
Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону №2232-ХІІ звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Суд відмічає, що подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі. І так до посадової особи, яка наділена правом звільнення підлеглого військовослужбовця зі служби чи скасування рішень попередніх командирів.
Суд зазначає, що, згідно з пунктом 225 Положення, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.
Згідно з абзацом тринадцятим п. 14.10 Розділу ХІV Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України № 170 від 10.04.2009 документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.
З системного аналізу вказаних норм права суд дійшов висновку, що наслідком написання рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби є наказ по особовому складу про звільнення з військової служби чи відмова у задоволенні рапорту.
Згідно пп. 2.1.6 п. 2 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 31.01.2024 року №40, рапорт є письмовим зверненням військовослужбовця до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази на підтвердження правомірності дій та докази, долучені в обґрунтування позову, суд доходить висновку, що відповідачем було розглянуто рапорт від 28.10.2023 року, поданий представником ОСОБА_1 - адвокатом Андруховим Д.Г. та у зв`язку з відсутністю позивача у ВЧ НОМЕР_1 про результати його розгляду належним чином повідомлено представника позивача листом від 08.11.2023 року вих. №4048, а отже вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльність з боку відповідача щодо не розгляду його рапорту від 28.10.2023 є безпідставними.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ІК в ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 травня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков