Справа № 140/30381/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 140/30381/23 пров. № А/857/1587/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Довгої О.І., Кузьмича С.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 140/30381/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» до Рівненської митниці про визнання протиправним та скасування рішення (головуючий суддя першої інстанції Ксензюк А.Я., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Луцьк, дата складання повного тексту 11.12.2023), -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» (далі - ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН», позивач) звернулося з позовом до Рівненської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 10.08.2023 № UA204000/2023/000122/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» на підставі укладеного з фірмою «Prado Transport і Spedycja Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia» контакту від 01.07.2023 №01/PF/2023 придбало сідельний тягач VOLVO FH 500, бувший у вжитку, рік виготовлення 2018, шасі № НОМЕР_1 , вартістю 20000 євро.

Для митного оформлення вказаного товару декларантом позивача 07.08.2023 до митного органу подано митну декларацію (далі МД) № 23UA26U5 та товарно-супроводжуючі документи.

Однак, Рівненською митницею видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155 та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 10.08.2023 № UA204000/2023/000122/2 (а.с.13).

Позивач не погоджується із прийнятими рішеннями, вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, виходячи з наступного.

Щодо відмінностей у зазначені ідентифікаційного номеру товару у пункті 1.1 контракту від 01.07.2023 № 01/PF/2023 та у рахунку-проформі від 11.07.2023 № 000001/PF/2023 зазначає, що у контракті від 01.07.2023 № 01/PF/2023 ідентифікаційного номера сідельного тягача VOLVO FH 500 містить 16 знаків YV2RT40AKB887631, тобто має місце механічна опечатка щодо повного літерно-цифрового позначення ідентифікаційного номера транспортного засобу з пропуском цифри 2. При цьому в усіх інших поданих для митного оформлення документах, вказана повна структура ідентифікаційного номера (шасі) то № YV2RT402AKB887631 із 17 знаків.

Стосовно доводів митного органу про те, що інвойс від 19.07.2023 № 0020/07/2023 не містить інформації про реквізити контракту від 01.07.2023 № 01/PF/2023, зазначає, що такий інвойс містить усі обов`язкові реквізити сторін господарської операції, зміст, обсяг і одиницю виміру господарської операції, особистий підпис та інші дані, про особу, яка брала участь у проведенні господарської операції про продажу товару. Отже, вказаний інвойс відповідає вимогам, визначеним частиною другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку.

Також вважає, що в даному випадку висновки митного органу, що оплата проведена пізніше терміну вказаному в рахунку-проформі 11.07.2023 № 000001/РГ/2023, не вказує на обставини щодо непроведення розрахунків за придбаний транспортний засіб, оскільки сума вказана в платіжному дорученні та реквізити надавача та отримувача послуг повністю відповідаю даним зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2023 № 01/РГ/2023, а відмітки установи банку на платіжній інструкції вказують на перерахування та отримання коштів..

Щодо висновків митного органу, що для митного оформлення не може бути взято до уваги надану копію митної декларації країни відправлення № 23PL341010E0233250 від 07.08.2023 як документи, що підтверджує митну вартість товару на експорт, оскільки встановлено відсутність в базі даних митних декларацій, вказує, що до переліку основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, експортну митну декларацію продавця законодавцем не включено.

Окрім того зазначає, що додатково наданий до митного оформлення висновку автотоварознавчого дослідження від 07.08.2023 № 08/0009 надався митному органу в сканованій копії електронного варіанту, оригіналу висновку митним органом не вимагався. Вказаний висновок здійснений оцінювачем ОСОБА_1 , який діяв на підставі кваліфікаційного свідоцтва оцінювача № 8323, виданого Фондом державного майна України 21.04.2012, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за № 658/20971. Відповідно не прийняття до уваги митним органом вказаного висновку без проведення додаткової чи повторної оцінки транспортного засобу із залученням відповідних кваліфікованих суб`єктів оцінювання є безпідставним та необґрунтованим.

Звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні митного органу відсутнє обґрунтування того, що зазначені недоліки впливають на митну вартість задекларованого позивачем транспортного засобу.

Окрім того вважає, що посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на іншу митну декларацію з інформацією про вартість подібного товару є безпідставні, оскільки вказані висновки здійснені митним органом без пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товару, умов поставки, комерційних умов тощо.

Враховуючи вище наведене, стверджує, що відповідач безпідставно поставні під сумнів весь поданий декларантом перелік документів і необґрунтовано витребував додаткові документи, оскільки не доведено обставин, які б свідчили про існування митного органу достатніх підстав для виникнення обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначення позивачем числового значення митної вартості імпортованого товару.

Волинський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відмовив повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі №140/30381/23 та винести нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000122/2 від 10.08.2023 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155, задовольнити повністю. Окрім цього, просить стягнути за рахунок відповідача судові витрати по справі.

Апелянт вважає, що судом під час розгляду справи надано неналежну оцінку документам, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, відповідно суд прийшов до необґрунтованого висновку про неповноту та недостовірність наданих позивачем для митного оформлення документарних відомостей для визначення митної вартості товару.

Рівненська митниця подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 140/30381/23 без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» зареєстроване як юридична особа 05.03.2020, основним видом економічної діяльності ТОВАРИСТВА є 45.11 - торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.10-12).

Між ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» (покупець) та компанією «Prado Transport i Spedycja Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa (Poland)» (продавець) укладено контракт від 01.07.2023 № 01/PF/2023 (а.с.16), відповідно до умов якого продавець зобов`язаний поставити та передати у власність покупцеві: сідельний тягач VOLVO FH 500, бувший у вжитку, рік виготовлення 2018, NR VIN YV2RT40AKB887631. Код УКТЗЕД: 0, а покупець прийняти та сплатити цей товару.

Відповідно інвойсу до 19.07.2023 № 0020/07/2023 компанія «Prado Transport i Spedycja Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa (Poland)» поставила позивачу товар тягач VOLVO FH 500, EURO 6 12777 см3, 375 кВт, рік випуску - 2018, реєстраційний №ST4630N, VIN № НОМЕР_2 . Умови поставки: EXV Міколув (а.с.18 переклад 19).

07.08.2023 з метою здійснення митного оформлення товару: «сідельний тягач бувший у вжитку, призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування, марка згідно з довідником «VOLVO», модель згідно із довідником - FH 500, шасі № YV2RT40A2KB887631, календарний рік виготовлення 2018, модельний рік виготовлення 2019, об`єм двигуна 12777 см3, колісна формула 4х2, повна маса 20500 кг, тип вантажний-тягач сідельний. Виробник - «VOLVO», SE. Торговельна марка - «VOLVO» згідно з вищевказаним контрактом, декларантом в інтересах позивача до Рівненської митниці подано МД №23UA26U5. Митна вартість товару заявлена за основним методом - за ціною договору та становить 20000 євро (а.с.15).

До митної декларації додано: контракт від 01.07.2023 № 01/PF/2023, рахунок-фактура (інвойс) до 19.07.2023 № 0020/07/2023, інвойс-проформа від 11.07.2023 № 00001/PF/2023, митна декларація країни відправлення № 23UAPL341010E0233250 від 02.08.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 25.07.2023 № РС/ААК 3388854, платіжна інструкція в іноземній валюті від 19.07.203 № 2, калькуляція транспортних витрат від 07.08.2023 №2, висновок автотоварознавчого дослідження № 08/0009 від 07.08.2023 № 15971, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 02.08.2023 № PL/MF/AS 0466029, довідка щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 04.08.2023 № 15971 (а.с.16-43).

За результатами аналізу поданої до митного оформлення МД та долучених документів декларанту було запропоновано надати наступні документи: зовнішньоекономічний контракт, що стосується оцінюваного товару; висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого товару; виписку з бухгалтерської документації продавця; банківські платіжні документи щодо оплати 14.07.2023, що передбачено рахунком проформою від 11.07.2023 № 000001/PF/2023; копію митної декларації країни відправлення з відмітками митниці країни відправлення.

Листом від 10.08.2023 № 128 декларант повідомив, що усі наявні документи надано, додаткові документи надаватись не будуть та просив прийняти рішення без врахування термінів, визначених статтею 53 МК України.

10.08.2023 Рівненська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2023/000122/2 (а.с.13).

Як зазначено у графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів, митна вартість товару не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано всіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно із переліком та відповідно до вимог , зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України та у відповідності до частини п`ятої статті 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митний орган має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року

2) подані до митного оформлення документи містять неточності та розбіжності:

- У пункті 1.1 розділу 1 контракту від 01.07.2023 № 01/PF/2023 зазначено ідентифікаційний номер товару, що відрізняється від відомостей, які зазначені у рахунку-проформі від 11.07.2023 № 000001/PF/2023 та інвойсі від 19.07.2023 № 0020/07/2023.

Таким чином до митного оформлення не надано зовнішньоекономічного контракту, що стосується оцінюваного товару.

- Інвойс від 19.07.2023 № 0020/07/2023 не містить інформації про реквізити контракту від 01.07.2023 №01/PF/2023.

- Відповідно до рахунку проформи від 11.07.2023 № 000001/PF/2023 оплата за оцінюваний товар має бути здійснена у термін до 14.07.2023. Разом з тим до митного оформлення надано платіжну інструкції №2, яка датується 19.07.2023.

Таким чином до митного оформлення не надано банківських платіжних документів щодо оплати 14.07.2023, що передбачено рахунком-проформою від 11.07.2023 № 000001/PF/2023.

- Разом з тим, не може бути взято до уваги надану копію митної декларації країни відправлення від 02.08.2023 № 23PL341010E0233250 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт. Внаслідок перевірки копії митної декларації країни відправлення від 02.08.2023 № 23PL341010E0233250, встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій (www.ec.europa.eu).

Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно умов придбання транспортного засобу, в тому числі і стосовно розміру фактично сплачених коштів за імпортований транспортний засіб.

До митного оформлення декларантом додатково надано висновок автотоварознавчого дослідження від 07.08.2023 № 08/0009 відповідно до якого вартість оцінюваного транспортного засобу перевищує митну вартість заявлену до митного оформлення. Разом з тим встановлено, що розрахунок показника Сд1 - ціна КТЗ, що був у використанні, відповідного строку експлуатації, згідно інтернет-джерел, у країні придбання, здійснено на підставі числових значень вартостей, які відсутні у наданих до Висновку додатках №1-5. Числові значення вартостей, які зазначені у наданих до Висновку додатках № 1-5 перевищують значення вартостей, які прийняті для розрахунку показника Сд1. Також надані до митного оформлення додатки № 1-5 є неналежної якості, що не дозволяє здійснити візуальний контроль всіх характеристик транспортних засобів та порівняти з оцінюваним транспортним засобом.

Враховуючи вищезазначене висновок автотоварознавчого дослідження від 07.08.2023 № 08/0009 не може бути взятий до уваги.

За результатом проведеної відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 МК України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 МК України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 МК України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МК України, митну вартість транспортного засобу скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 МК України.

Митну вартість товару визначено на підставі інформації щодо митної вартості аналогічного товару (за маркою, моделлю, об`ємом двигуна, потужністю, календарним роком виготовлення), митне оформлення якого здійснено за митною декларацією від 03.08.2023 № 23UA25U9 57369 євро/од.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 57369 євро, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 2294897,69 грн (57369 євро Х 40,0024 грн/євро).

Одночасно із прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів Рівненська митниця видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155 (а.с.14).

На підставі МД № 23UA81U4 від 11.08.2023 товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій відповідно до розділу Х МК України (а.с.44).

Не погоджуючись із прийнятим Рівненською митницею рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся із позовом до суду.

Суд першої інстанції в задоволенні позову відмовив з тих підстав, що надані митному органу документи не містили достатніх даних для підтвердження заявленої митної вартості товару, з огляду на наявність розбіжностей та обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Апеляційний суд вважає висновки суду першої інстанції невірними з огляду на наступне.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «сідельний тягач бувший у вжитку, призначений для перевезення напівпричепів по дорогах загального користування, марка згідно з довідником «VOLVO», модель згідно із довідником - FH 500, шасі № YV2RT40A2KB887631, календарний рік виготовлення 2018, модельний рік виготовлення 2019, об`єм двигуна 12777 см3, колісна формула 4х2, повна маса 20500 кг, тип вантажний-тягач сідельний. Виробник - «VOLVO», SE. Торговельна марка - «VOLVO», який ввозиться на митну територію України відповідно до МД № 23UA26U5 від 07.08.2023 за основним методом (за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

За правилами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За приписами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Аналіз наведених вище положень МК України дозволяє дійти висновку про те, що підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товару, серед іншого, може слугувати неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другої-четвертої статті 53 МК України, або відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, на думку суду, у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, митний орган може витребувати додаткові документи.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

Отже, обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі №620/1735/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено і з матеріалів справи слідує, що до митного оформлення позивач надав наступні документи: контракт від 01.07.2023 № 01/PF/2023, рахунок-фактура (інвойс) до 19.07.2023 № 0020/07/2023, інвойс-проформа від 11.07.2023 №0 0001/PF/2023, митна декларація країни відправлення № 23UAPL341010E0233250 від 02.08.2023, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 25.07.2023 № РС/ААК 3388854, платіжна інструкція в іноземні валюті від 19.07.203 № 2, калькуляція транспортних витрат від 07.08.2023 № 2, висновок автотоварознавчого дослідження № 08/0009 від 07.08.2023 № 15971, сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 02.08.2023 № PL/MF/AS 0466029, довідка щодо відповідності транспортного засобу екологічним нормам від 04.08.2023 №15971 (а.с.16-43).

Надання вказаних документів не є спірною обставиною, з огляду на те, що така обставина підтверджується позивачем у поданій позовній заяві та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155.

Перевіряючи обґрунтованість сумнівів митного органу щодо заявленої декларантом митної вартості товару, суд апеляційної інстанції встановив, що між ТОВ «КІВ КОРПОРЕЙШН» (покупець) та компанією «Prado Transport i Spedycja Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa (Poland)» (продавець) укладено контракт від 01.07.2023 № 01/PF/2023 (а.с.16), відповідно до пункту 1.1. якого продавець зобов`язаний поставити та передати у власність покупцеві: сідельний тягач VOLVO FH 500, бувший у вжитку, рік виготовлення 2018, NR VIN YV2RT40AKB887631. Код УКТЗЕД: 0, а покупець прийняти та сплатити цей товар.

Водночас відповідно до інвойсу до 19.07.2023 № 0020/07/2023 (а.с.18 переклад 19) та рахунку-проформи від 11.07.2023 № 000001/PF/2023 (а.с.20 переклад 21) компанія «Prado Transport i Spedycja Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa (Poland)» поставила позивачу товар тягач VOLVO FH 500, EURO 6 12777 см3, 375 кВт, рік випуску - 2018, реєстраційний № ST4630N, VIN № НОМЕР_1 .

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана технічна помилка може бути підставою для визнання документа недостовірним в цілому.

У цьому випадку варто вказати, що відповідно до Стандартів ISO 3779, ISO 3780, ISO 4030, які застосовуються в Європі та в багатьох інших частинах світу, якими визначається зміст і структура ідентифікаційного номера транспортного засобу (VIN) для встановлення єдиної міжнародної ідентифікаційної системи нумерації колісних транспортних засобів, ідентифікаційний номер (VIN) транспортного засобу являє собою нумерації літерно-цифрове позначення, що складається із 17 знаків, умовно поділених на 3 частини.

Суд апеляційної інстанції з матеріалів справи вбачає, що у вказанні в контракті ідентифікаційного номера (VIN) транспортного засобу мало місце допущення технічної помилки неповної структури ідентифікаційного номера, однак всі інші літерно-цифрові позначення співпадають із даними номера (VIN) ввезеного позивачем на територію України транспортного засобу вказаних у поданих для митного оформлення товаросупровідних документах.

При цьому варто зауважити, що всі інші умови зовнішньоекономічного контракту від 01.07.2023 № 01/PF/2023 відповідають фактичній господарській операції придбання позивачем в фірми «Prado Transport i Spedycja Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa» задекларованого транспортного засобу.

Так, Верховний Суд у постанові від 08.05.2020 у справі № 826/10527/17 підтверджує висновки судів попередніх інстанцій, у яких «суди визнали достовірними доводи позивача, що в інвойсі контрагентом-нерезидентом була допущена технічна помилка (не вказана остання літера «С») дослідивши копію митної декларації країни відправлення, в якій зазначено інвойс 16КТЕ0577.

Суди правильно вказали, що значені вище відмінності не можуть бути обґрунтованою підставою для відмови позивачу у погодженні задекларованої митної вартості та для визначення митної вартості за резервним методом.

З огляду на перелік наданих позивачем документів та їх зміст у контролюючого органу була можливість виявити, що помилка в номері інвойсу має характер технічної помилки. Наявність технічної помилки у документі не є підставою для висновку про недостовірність документа в цілому».

Суд апеляційної інстанції також не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у зв`язку із тим, що інвойс від 19.07.2023 № 0020/07/2023 (а.с.18 переклад 19) не містить інформації про реквізити контракту від 01.07.2023 № 01/PF/2023, неможливо встановити, що товар згідно із таким інвойсом поставлявся саме згідно із таким контрактом.

Колегія суддів звертає увагу суду на те, що рахунок-фактура (інвойс) від 19.07.2023 № 0020/07/2023 містить усі обов`язкові реквізити, визначені в ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 6996-XIV (iз змінами та доповненнями) та в п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 № 88, а саме: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст, обсяг і одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за проведення і оформлення господарської операції; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у проведенні господарської операції,

Зокрема, в даному рахунку-фактурі (інвойсі) містяться дані щодо назви та адреси вантажовідправника (Продавця) та вантажоотримувача (Покупця), найменування та характеристика транспортного засобу, його вартість, умов поставки та оплати. Тобто, у рахунку наявна вся інформація, яка дозволяє ідентифікувати поставку та дає підстави стверджувати, що вказаний рахунок відноситься саме до контракту від 01.07.2023 №01/PF/2023.

При цьому варто також зауважити, що в оскаржуваному рішенні митний орган не навів жодної норми національного законодавства Республіки Польща, які порушені при оформлені компанією Prado Transport i Spedycja Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia Spolka Komandytowa рахунку-фактури (інвойсу) від 19.07.2023 № 0020/07/2023, в тому числі не наведені дані про невідповідність такого рахунку обов`язковими вимогам законодавства України, в яку здійснено його видачу декларанту.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2018 року у справі № 821/3874/15-a вказав, що відсутність в інвойсі вказівки на реквізити зовнішньоекономічного контракту сама собою не може бути підставою для висновку про неможливість ідентифікації інвойсу з поставкою товару, якщо така ідентифікація може бути проведена на основі інших документів, доданих на підтвердження митної вартості товару.

Окрім цього, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що не може бути взято до уваги надану копію митної декларації країни відправлення від 02.08.2023 № 23PL341010E0233250 як документ, що підтверджує заявлену митну вартість оцінюваного товару, оскільки він не містить відміток митниці, якою здійснювався випуск оцінюваного товару на експорт, та оскільки встановлено її відсутність в базі даних митних декларацій (www.ec.europa.eu).

Варто вказати, що з матеріалів справи слідує, що позивач під час розмитнення транспортного засобу подав до митного органу електронну роздруківку копії митної декларації країни відправлення № 23PL341010E0233250 від 02.08.2023, що унеможливлює наявність на ній будь-яких відміток.

Відносно встановлення про відсутність митної декларації країни відправлення №23PL341010E0233250 в базі митних декларацій ЄС (www.ec.europa.eu) колегія суддів зауважує, що декларант не має жодного відношення до питання реєстрації (оформлення) митної декларації країни походження, відповідно не може відповідати за наявність чи відсутність митної декларації № 23PL3250 у відкритій базі даних Європейської Комісії з тарифів та митного союзу (https://www.ec.europa.eu).

Порядок заповнення митних декларацій країн-походження (експортних митних декларацій) врегульований законодавством Євросоюзу. На думку суду апеляційної інстанції, проходження товару через митний кордон Євросоюзу за експортною митною декларацією № 23PL341010E0233250 є підтвердженням належного оформлення та заповнення граф даного документу з точки зору законодавства Європейського Союзу.

Як вбачається із матеріалів справи до митного оформлення декларантом додатково надано висновок автотоварознавчого дослідження від 07.08.2023 №08/0009 (а.с.35-43).

Тут необхідно зазначити, що з матеріалів справи слідує, що висновок автотоварознавчого дослідження від 07.08.2023 №08/0009 подано декларантом митному органу як додатковий документ після проведення митним органом з декларантом, в порядку статті 57 МК України, процедури консультації.

Визначена висновком автотоварознавчого дослідження від 07.08.2023 №№08/0009 митна вартість оцінюваного транспортного засобу в розмірі 861919,11 грн., була вказана декларантом в митній декларації від 11.08.2023 № 23UA81UA (графи 12, 45, 46, 47) із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України.

Так, положенням ч. 7 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Однак, суд першої інстанції не повно та не всебічно встановив обставини щодо застосування декларантом висновку автотоварознавчого дослідження від 07.08.2023 № 08/0009 при декларуванні товару, оскільки декларант визначив митну вартість транспортного засобу згідно поданого висновку автотоварознавчого дослідження в розмірі 876 119,11 грн. При цьому з матеріалів справи слідує, що позивач здійснив сплату різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, виходячи із розміру митної вартості товару 876 119,11 грн., а не з суми митної вартості 814 248 грн., яка вказана в оскаржуваному рішенні митного № органу, про що свідчать дані граф 12, 45, 46 47 митної декларації від 11.08.2023 23UA81UA.

Наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на відсутність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи не містять розбіжностей, які б унеможливлювали визначення митної вартості товару за першим методом.

Наведені вище обставини є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Перевіривши правомірність прийнятих відповідачем рішень згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що такі вказаним вище критеріям не відповідають, тому рішення про коригування митної вартості товарів від 10.08.2023 № UA204000/2023/000122/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155 є протиправними та підлягають скасуванню.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки надані митному органу документи не містили розбіжностей, у митного органу був відсутній обґрунтований сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, а отже оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів від 10.08.2023 № UA204000/2023/000122/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155 є неправомірними, у зв`язку із чим слід задовольнити позовні вимоги про визнання їх протиправними та скасування.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України.

Щодо судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 319 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача, який в суді апеляційної інстанції є апелянтом, складаються з судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5368 грн. та витрат, пов`язаних із розглядом справи, які включають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. та витрати, понесені у зв`язку із залученням перекладача в розмірі 3300 грн.. Окрім цього, судові витрати апелянта включають судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 8052 грн. Апелянт також зазначає, що поніс витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 4000 грн, на підтвердження яких буде надано відповідні документи під час розгляду справи в апеляційній інстанції. Вказаних документів подано не було.

Сплата судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5368 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 292 від 21.09.2023 р. Сплата судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 8052 грн. підтверджується платіжною інструкцією № 1 від 03.01.2024 р.

Згідно з статтею 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини третьої цієї статті, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено в ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Разом із тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З матеріалів справи слідує, що адвокат Анжела Виш на підтвердження судових витрат у суді першої інстанції подала такі документи: ордер на надання правової (правничої) допомоги, договір про надання правової допомоги № 01/20-09 від 20.09.2023, додаткову угоду №1/01/20-09 від 20.09.2023, акт приймання-здачі робіт (наданих послуг) №1/01/20-09 від 22.09.2023, квитанцію про оплату від №1/01/20-09 від 22.09.2023.

Колегія суддів вважає, що заявлені позивачем судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. є вкрай завищеними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, від 19.09.2019 у справі №826/8890/18.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, колегія суддів приходить до переконання про те, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, яка полягає в консультуванні клієнта щодо правової позиції із вивченням документів та підготовці й поданні позовної заяви є необґрунтованою, оскільки заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи (категорія справи є незначної складності; розгляд справи відбувається в спрощеному провадженні без виклику учасників справи, щодо вирішення даної категорії справ існує безліч судової практики, зокрема, Верховного Суду, що не потребує значних зусиль та часу для підготовки заяв по суті справи).

Виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, реальності наданої та оплаченої позивачем правничої допомоги адвоката, колегія суддів приходить до переконання, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката підлягає сума в розмірі 3000 грн.

Нормами частини третьої статті 132 КАС України також визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено, у тому числі витрати пов`язані із залученням в тому числі перекладачів, розмір витрат із залучення перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Факт надання послуг перекладача підтверджується перекладом документів, складених іноземною мовою на українську мову, які додаються до матеріалів позовної заяви.

Сума понесених витрат позивача по наданих послугах перекладача становить 3300 грн., в підтвердження яких надаються копії акту виконаних робіт № РА-0000085 від 15.09.2023, рахунку № СФ-0000084 від 15.09.2023, платіжної інструкції № 291 від 21.09.2023.

Водночас колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на залучення перекладача, адже на поданих перекладених документах відсутні печатки Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛА-ВІТА», що унеможливлює встановлення належність перекладачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до вказаного товариства.

Колегія суддів враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги спростовують висновки, викладені в судовому рішенні, тому є підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у справі № 140/30381/23 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» до Рівненської митниці задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.08.2023 №UA204000/2023/000122/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA20400/2023/000155

Стягнути з бюджетних асигнувань Рівненської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КІВ КОРПОРЕЙШН» понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 420 ( тринадцять тисяч чотириста двадцять ) грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 ( три тисячі ) грн., а усього 16 420 ( шістнадцять тисяч чотириста двадцять ) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді О. І. Довга
С. М. Кузьмич