Справа № 440/3810/24
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 03 червня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/3810/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області, в якій просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 18.03.024 № 18 про накладення стягнення, передбаченого статтею 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення".

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що фактично порушення вимог Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" не мали місця у його господарській діяльності, як на те хибно вказують результати проведеної відповідачем перевірки. Зазначав, що реклама тютюнових виробів відсутня в його магазині. При цьому зауважив, що вітрина магазину не може вважатись рекламним засобом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 05.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позов не визнав та у відзиві пояснив, що в ході проведення позапланового заходу встановлено порушення ст. 16 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" від 22.03.2005 № 2899-ІV заходи прямого та непрямого стимулювання продажу тютюнових виробів та вживання тютюну, а саме: здійснення реклами (розповсюдження) та стимулювання продажу тютюнових виробів на 3 (трьох) окремих рекламних носіях з тютюновими виробами з додатковими увімкненим світлом у середині рекламних засобів (здійснюється підсвічування тютюнових виробів) розміщених у місці, де тютюнові вироби реалізуються у тому числі на елементах обладнання, з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання чи оформлення вітрини. З огляду на вказані обставини позивач вважає, що штрафні санкції до позивача застосовано правомірно, обґрунтовано та справедливо.

19 квітня 2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач наполягав на відстуності порушень чинного законодавтва.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем та здійснює свою господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

22.03.2024 позивачем отримано вимогу Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 11.03.2024 №1. Згідно зі змістом вимоги, відповідно до наказу ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області від 07.03.2024 року № 276-ОД та направлення від 07.03.2024 № 171 проводиться позапланова перевірка ФОП ОСОБА_1 , місце провадження господарської діяльності: АДРЕСА_1 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", в частині додержання вимог законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення. У зв`язку з цим ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області просило надати документи згідно переліку, наведеного в вимозі до 15:00 12.03.2024.

Підставою для здійснення заходу контролю ФОП ОСОБА_1 , стало звернення гр. ОСОБА_2 від 27.02.2024 щодо порушення законодавства про заходи щодо попередження та зменшення тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення з боку ФОП ОСОБА_1 за місцем здійснення господарської діяльності у магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 " та листа-погодження Держпродспоживслужби від 04.03.2024 № 15.1.3.-5/4347.

За результатами проведення зазначеного заходу державного нагляду (контролю) посадовими особами ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області складено Акт від 12.03.2024 № 000022 за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного контролю щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення.

В акті зазначено, що в ході фактичного візуального огляду рекламних засобів у торгівельному приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за адресою: АДРЕСА_1 встановлено, що на 3 стійках торгівельного обладнання в прикасових зонах магазину розміщено 3 (три) рекламних засоби з тютюновими виробами з додатковими увімкненим світлом у середині рекламних засобів (здійснюється підсвічування тютюнових виробів) та інформацією про тютюнові вироби або виробника тютюнових виробів розміщеної у місці, де тютюнові вироби реалізуються чи надаються споживачеві у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання чи оформлення вітрини. Таким чином, в ході проведення позапланового заходу встановлено порушення ст. 16 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" від 22.03.2005 року № 2899-ІV заходи прямого та непрямого стимулювання продажу тютюнових виробів та вживання тютюну, а саме: здійснення реклами (розповсюдження) та стимулювання продажу тютюнових виробів на 3 (трьох) окремих рекламних носіях з тютюновими виробами з додатковими увімкненим світлом у середині рекламних засобів (здійснюється підсвічування тютюнових виробів) розміщених у місці, де тютюнові вироби реалізуються у тому числі на елементах обладнання, з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання чи оформлення вітрини.

На виконання Вимоги № 1 від 11.03.2024 під час здійснення позапланового заходу ФОП ОСОБА_1 надано запитувану у вимозі інформацію та копії документів, що також не заперечується відповідачем.

Позивачем в акті перевірки висловлено незгоду із виявленими порушеннями та зазначено, що у магазині відсутні носії з рекламними засобами.

На підставі Акта ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області винесено Постанову від 18.03.2024 № 18 про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення", відповідно до якої встановлено порушення позивачем вимог ст. 16 Закону України від 22.09.2005 № 2899-IV "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" та застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 90000,00 грн.

Не погодившись з вищевказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону № 1023 споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Закон України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" від 22.09.2005 № 2899-IV (далі Закон № 2899-IV) визначає основні принципи та напрями державної політики щодо попередження куріння тютюнових виробів, зниження рівня їх вживання серед населення, обмеження доступу до них дітей, охорони здоров`я населення від шкоди, що завдається їхньому здоров`ю внаслідок розвитку захворювань, інвалідності, а також смертності, спричинених курінням тютюнових виробів чи іншим способом їх вживання.

Відповідно до вимог статті 1 Закону № 2899-IV реклама і стимулювання продажу тютюну - будь-який вид передачі комерційної інформації, рекомендації або дії, метою, результатом або ймовірним результатом яких прямо чи опосередковано є стимулювання продажу тютюнових виробів або вживання тютюну.

Положеннями статті 16 Закону № 2899-IV передбачено, що забороняються будь-яка реклама та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, у тому числі:

- проведення заходів з безоплатної роздачі, у тому числі для маркетингових досліджень та дегустації, обміну одних тютюнових виробів на інші тютюнові вироби чи будь-які інші товари, роботи, послуги;

- використання тютюнових виробів з метою отримання товарів, робіт, послуг;

- пропонування або надання будь-якого прямого чи непрямого відшкодування з придбання або використання тютюнових виробів;

- пропонування або надання бонусів, премій, повернення готівкових коштів, надання права на участь у будь-якій грі, лотереї, конкурсі, події, прямо або опосередковано пов`язаних з тютюновими виробами, якщо умовою надання чи участі в них є придбання або вживання тютюнових виробів;

- продаж тютюнових виробів у наборі з будь-якими іншими товарами або послугами;

- розміщення інформації про виробника тютюнових виробів та/або тютюнові вироби у місцях, у яких такі вироби реалізуються чи надаються споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання чи оформлення вітрини, рухомих світлових приладів, пристроїв для демонстрації відеороликів, крім одного плаката розміром не більше 40х30 см на одне місце торгівлі, в якому надається текстова інформація, надрукована шрифтом чорного кольору на білому фоні про наявні у продажу тютюнові вироби та ціни на них;

- розміщення інформації з метою стимулювання продажу тютюну безпосередньо на тютюнових виробах та/або на будь-якому їх упакуванні, у тому числі: малюнків та інших зображень, які не є частиною захищеної торгової марки; адрес веб-сайтів;

- листів-вкладок упакування тютюнових виробів; текстової або графічної інформації на прозорій обгортці упакування тютюнових виробів;

- розміщення інформації щодо тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, у місцях проведення розважальних заходів, у місцях роздрібної торгівлі, на автотранспортних засобах та обладнанні;

- надсилання повідомлень поштою, електронною поштою, повідомлень на мобільні телефони, поширення відеодисків, відеоматеріалів, компакт-дисків, комп`ютерних та інших ігор, розміщення будь-якої інформації в мережі Інтернет, включаючи соціальні мережі чи інші цифрові мережі, з метою стимулювання продажу тютюнових виробів;

- продаж, пропонування для продажу, поставка чи реклама нетютюнових виробів, послуг, реклама чи упаковка яких містять напис, малюнок чи будь-яке інше зображення, повідомлення, які повністю або частково ідентифікуються чи асоціюються з тютюновим виробом, знаком для товарів і послуг чи з виробником тютюнових виробів;

- інші заходи прямого та непрямого стимулювання продажу тютюнових виробів та вживання тютюну.

Забороняється спонсорство тютюну, в тому числі: спонсорство телепередач, радіопередач, театрально-концертних, спортивних та інших заходів, програм чи окремих осіб або спонсорство з використанням знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби; надання виробниками тютюнових виробів або пов`язаними з ними організаціями фінансової або іншої підтримки заходам, діяльності, окремим особам або групам, в тому числі політичним партіям або діячам, спортсменам або спортивним командам, артистам або артистичним групам, навчальним закладам усіх форм власності; проведення інформаційних кампаній та заходів для населення, в тому числі з метою профілактики куріння серед молоді, за прямої або опосередкованої фінансової підтримки виробників тютюнових виробів або пов`язаних з ними організацій.

Аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави дійти висновку, що стаття 16 Закону № 2899-IV встановлює заборону на розповсюдження реклами та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, у тому числі за розміщення інформації про виробника тютюнових виробів, інформацію про тютюнові вироби.

При цьому відповідальність за порушення законодавства про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення передбачена статтею 20 Закону № 2899.

Так, відповідно до статті 20 Закону № 2899 за порушення норм цього Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, застосовує фінансові санкції до суб`єктів господарювання у разі порушення вимог статей 16, 16-1 чи 16-2 цього Закону - тридцять тисяч гривень, а в разі повторного протягом року вчинення таких порушень - п`ятдесят тисяч гривень за кожен факт реклами на окремому рекламному носії або кожний окремий захід з метою стимулювання продажу тютюнових виробів, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, електронних сигарет, заправних контейнерів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах (абзац дев`ятий частини другої статті 20).

Таким чином, за умови вчинення суб`єктом господарювання хоча б однієї із трьох передбачених абзацами сьомим та дев`ятим частини першої статті 16 Закону № 2899 вимог, в залежності від кількості окремих рекламних носіїв, до останнього застосовуються фінансові санкції, визначені зокрема абзацом дев`ятим частини другої статті 20 Закону № 2899.

Так, поняття "реклама й стимулювання продажу тютюну" визначено у статті 1 Закону № 2899 під яким розуміють будь-який вид передачі комерційної інформації, рекомендації або дії, метою чи результатом або ймовірним результатом якого є стимулювання продажу тютюнового виробу або вживання тютюну, прямо чи опосередковано.

Із змісту цієї дефініції слідує, що під заборону, врегульовану вимогами Закону № 2899, підпадає будь-яка реклама та стимулювання продажу тютюнових виробів, знаків для товарів і послуг, інших об`єктів права інтелектуальної власності, під якими випускаються тютюнові вироби, в тому числі продаж, пропонування для продажу, поставка чи реклама нетютюнових виробів, послуг, реклама або упаковка яких містить напис, малюнок чи будь-яке інше зображення, повідомлення, які повністю або в частині ідентифікуються чи асоціюються з тютюновим виробом, знаком для тютюнових товарів і послуг чи з виробником тютюнових виробів.

Аналіз наведених норм правового регулювання дає підстави для висновку про те, що законодавством встановлена заборона розміщення у місцях реалізації тютюнових виробів, в тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, саме інформації про такі тютюнові вироби або їх виробників, а не безпосередньо самих виробів, оскільки розміщення зразків виробів у місцях їх реалізації є однією з вимог правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Водночас слід відмітити, що сукупно із положеннями Закону № 2899, під час провадження господарської діяльності щодо реалізації тютюнових виробів суб`єкт господарювання також зобов`язаний враховувати вимоги Закону України "Про захист прав споживачів" №1023-XII від 12.05.1991 (далі Закон № 1023), у статті 15 якого закріплено право споживача на інформацію про продукцію, якому, у свою чергу, кореспондується обов`язок суб`єктів, які здійснюють реалізацію продукції, - забезпечити реалізацію споживачами такого права.

Так, зокрема, приписами частини першої статті 15 Закону № 1023 встановлено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Частина друга статті 15 Закону № 1023 визначає що включається до поняття інформації про продукцію, а саме інформації про продукцію повинна містити:

1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються;

2) найменування нормативних документів, вимогам яких повинна відповідати вітчизняна продукція;

3) дані про основні властивості продукції, а щодо продуктів харчування - про склад (включаючи перелік використаної у процесі їх виготовлення сировини, в тому числі харчових добавок), номінальну кількість (масу, об`єм тощо), харчову та енергетичну цінність, умови використання та застереження щодо вживання їх окремими категоріями споживачів, а також іншу інформацію, що поширюється на конкретний продукт;

4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами;

5) позначку про наявність або відсутність у складі продуктів харчування генетично модифікованих компонентів;

6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції;

6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї до відповідності;

7) дату виготовлення;

8) відомості про умови зберігання;

9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця);

10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції;

11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій;

12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Суд приходить до висновку, що саме таку інформацію про тютюнову продукцію містять фото, наведені в додатку № 1 до Акту від 12.03.2024 № 000022, що відповідає вимогам частини другої статті 15 Закону № 1023.

Частиною другою статті 15 Закону № 1023 визначені також способи доведення вищезгаданої інформації до відома споживачів, а саме, у супровідній документації, що додається до продукції, на етикетці, а також у маркуванні чи іншим способом (у доступній наочній формі), прийнятим для окремих видів продукції або в окремих сферах обслуговування.

При цьому, частиною першою статті 15 Закону № 1023 прямо визначено, що інформація про продукцію не вважається рекламою.

Так, відповідно до пункту 13 Правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами, затверджених наказом Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України № 218 від 24.07.2002, маркування тютюнових виробів передбачає наявність такої інформації: на кожній одиниці тютюнової продукції (сигареті, цигарці тощо) - власна назва виробу; на кожній пачці, коробці або сувенірній коробці найменування підприємства-виробника або тютюнової компанії; загальної та власної назви; наявність фільтрувального мундштука; кількість одиниць у пачці, коробці чи сувенірній коробці; відомості про вміст смол та нікотину, що входять до складу тютюнових виробів і виділяються з тютюновим димом під час їх куріння, які нанесені на зовнішню поверхню однієї меншої сторони пачки, коробки або сувенірної коробки та займають не менше 15 відсотків площини цієї сторони; основне медичне попередження споживачів тютюнових виробів та додаткове медичне попередження відповідно до чинного законодавства; позначення нормативного документа (для продукції вітчизняного виробництва, призначеної для реалізації на території України); штрихового коду.

Таким чином, розміщення одиниць тютюнової продукції із відповідним маркуванням у місці, в якому здійснюється реалізація таких виробів, є одним із заходів виконання суб`єктами господарювання вимог законодавства України щодо забезпечення прав споживачів на інформацію про продукцію, у зв`язку з чим зазначені дії не можуть розглядатись як реклама або стимулювання продажу у розумінні Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 420/869/21.

В акті перевірки відповідачем зазначено, що в ході фактичного візуального огляду рекламних засобів розміщених в торгівельному приміщенні магазину " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", де здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що: на 3 стійках торгівельного обладнання в прикасових зонах магазину розміщено 3 (три) рекламних засоби з тютюновими виробами з додатковими увімкненим світлом у середині рекламних засобів (здійснюється підсвічування тютюнових виробів) та інформацією про тютюнові вироби або виробника тютюнових виробів розміщеної у місці, де тютюнові вироби реалізуються чи надаються споживачеві у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання чи оформлення вітрини.

Таким чином, в ході проведення позапланового заходу відповідачем констатовано порушення статті 16 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" від 22.03.2005 № 2899-ІV заходи прямого та непрямого стимулювання продажу тютюнових виробів та вживання тютюну, а саме: здійснення реклами (розповсюдження) та стимулювання продажу тютюнових виробів на 3 (трьох) окремих рекламних носіях з тютюновими виробами з додатковими увімкненим світлом у середині рекламних засобів (здійснюється підсвічування тютюнових виробів) розміщених у місці, де тютюнові вироби реалізуються у тому числі на елементах обладнання, з використанням графічних зображень чи малюнків, кольорових елементів, фонових вставок, відмінних від кольору торговельного обладнання чи оформлення вітрини.

Суд зазначає, що згідно з статтею 8 Закону України "Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.1996 (далі Закон №270) розміщення (...) товару у місцях, де цей товар реалізується чи надається споживачеві, у тому числі на елементах обладнання та/або оформлення місць торгівлі, а також безпосередньо на самому товарі та/або його упаковці, не вважається рекламою.

З огляду на вказане правове регулювання сама по собі продаж тютюнових виробів або пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння (кальян), не може вважатися стимулюванням продажу тютюнових виробів, оскільки інше тлумачення цієї норми означало б повну заборону продажу тютюнових виробів та як наслідок закриття усіх закладів, що спеціалізуються на такому продажі.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом у постанові № 420/2004/22 від 19.01.2023.

У рішенні у справі "Рисовський проти України" ЄСПЛ вказав на те, що принцип "належного урядування", зокрема, передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків (заява № 29979/04, пункт 70).

В той же час суд вважає, що приписи частини першої статті 16 Закону № 2899 є двозначними у їх тлумаченні. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття "якість закону" означає, що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, які вплинуть на їхні конвенційні права (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах "C.G. та інші проти Болгарії" (C.G. and Others v. Bulgaria, заява №1365/07, пункт 39), "Олександр Волков проти України" (Oleksandr. Ukraine, заява №21722/11, пункт 170)).

Верховний Суд у постанові від 11.05.2022 у справі № 640/10758/21 наголошує, що поняття "якість закону" (quality of law) або "принцип зрозумілих правил" (understandable rules) охоплює собою такі характеристики відповідного акта законодавства як, зокрема, чіткість, точність, недвозначність, зрозумілість, узгодженість, доступність, виконуваність, передбачуваність та послідовність. Ці характеристики стосуються як положень будь-якого акта (норм права, які в ньому містяться), так і взаємозв`язку такого акта з іншими актами законодавства такої ж юридичної сили.

За результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку, що встановлені під час перевірки позивача обставини, не є діями, спрямованими на стимулювання осіб до вживання тютюнових виробів, а тому висновки контролюючого органа про те, що позивач здійснював рекламу тютюнових виробів є хибними.

Проаналізувавши викладене суд вважає, що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 18.03.2024 № 18 про накладення стягнення, передбачених статтею 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як визначено частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У дослідженому судом випадку відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість спірної постанови, а відтак останній у спірних правовідносинах діяв не на підставі та поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відтак, документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Наявною в матеріалах справи копією банківської виписки з рахунка адвоката підтверджено, що позивачем оплачено послуги адвоката на суму 15000,00 грн. Розмір та обґрунтованість цієї суми підтверджено розрахунком суми гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги № 672 від 22.03.2024.

Отже, судові витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області від 18 березня 2024 року № 18 про накладення стягнень, передбачених статтею 20 Закону України "Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення".

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ) .

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Полтавській області (Воскресенський узвіз, 7, м. Полтава, Полтавська область, 36020, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова