Справа № 148/295/24
Суддя: Штифурко Л. А.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/295/24
Провадження №2-а/148/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Панченка Артема Олександровича,

Головного Управління Національної поліції у Вінницькій про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що 09.12.2023 інспектором СРПП Тульчинського РВП старшим лейтенантом поліції Панченком А.О. винесена постанова ГБВ №1258828 про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 850 грн.

Про те, що його було притягнуто до адміністративної відповідальності він дізнався лише 05.02.2024 з постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2024 (ВП №73738988), винесеної державним виконавцем Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бешлегою О.І., яку він отримав поштою 05.02.2024.

Вказану вище постанову позивач вважає незаконною. Так, дійсно він 09.12.2023 о 10 год. 40 хв. повідомив на лінію «102» про те, що неповнолітні особи у вечірній час 08.12.2023 пошкодили у його приватному будинку вікно шляхом вибиття скла. На місце події за адресою його проживання по АДРЕСА_1 прибув екіпаж поліції Тульчинського РВП, працівники поліції оглянули будинок, виявили інші вікна з такими ж пошкодженнями та повідомили, що вказане вікно було пошкоджене раніше, а не в даний час і що події, про яку він повідомив на лінію "102", не було, вказаний факт при огляді не підтвердився. Він пояснив інспектору поліції ОСОБА_2 , що інші вікна були пошкоджені раніше невідомими особами, а вікно, відносно якого він викликав працівників поліції, було пошкоджено цього дня у нічний час і попросив його належним чином це зафіксувати (здійснити фото або відео фіксацію вказаного факту та здійснити експертизу пошкодженого вікна на предмет відбитків пальців винних осіб). Однак інспектор ОСОБА_2 відмовився здійснювати фото або відео фіксацію вказаного порушення, його слухати не став, запевнив, що здійснювати фото або відео фіксацію вказаного порушення він не буде, так як йому і так все видно та зрозуміло і виніс постанову відносно нього.

З огляду на викладене позивач вважає, що у його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, оскільки він викликав працівників поліції по факту пошкодження у його приватному будинку вікна шляхом вибиття скла невідомими особами, що навіть самі працівники поліції під час огляду підтвердили, але невірно сприйняли даний факт та обставини події під час виклику.

За таких обставин позивач просить постанову ГБВ № 258828 від 09.12.2023, винесену інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 , про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. визнати незаконною та скасувати, провадження у справі закрити.

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Кіцула В.І., позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Позивач суду пояснив, що дійсно ним було здійснено дзвінок на номер «102» та викликано поліцію в зв`язку з тим, що було вибито скло у вікні в його будинку. Це була зима, через розбите вікно в будинок потрапляв холод. Жодної неправдивої інформації він не мав наміру повідомляти і не повідомляв, лише потребував допомоги, адже вікна йому били не вперше.

Адвокат Кіцула В.І . зазначив, що працівником поліції жодних доказів того, що

повідомлення позивача про факт побиття вікна в його будинку свого підтвердження не знайшов, не надано. На місці події працівниками поліції не було зафіксовано актом чи відеозаписом того, що вікно в будинку ОСОБА_1 було вибито раніше, забите металевим листком. Крім того, ними не доведено, що позивач умисно і свідомо повідомив на лінію "102" неправдиву інформацію про нібито пошкодження в його будинку вікон. Просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Інспектор сектору реагування патрульної поліції Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення судового засідання не звертався.

Від нього до суду 08.03.2024 надійшов відзив на позов, в якому він вказує, що 09.12.2023 близько 16:40 год. до ЧЧ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102», від ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що невідомі особи пошкодили вікна в будинку заявника в нічний період часу та погрожували заявнику підпалом будинку. Заявник перебуває при вході в магазин «Грош», просить приїзду поліції для написання заяви. На вказаний виклик за вказаною адресою було направлено патруль ГРПП, у складі якого був він. Під час реагування ГРПП на дане повідомлення було встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернувся на лінію 102 та повідомив про те, що невідомі особи пошкодили вікно у його будинку в нічний період часу. Осіб, які це зробили заявник не бачив та у чому були одягненні невідомо. По прибуттю за адресою проживання заявника, а саме: АДРЕСА_1 , факт побиття вікон свого підтвердження не знайшов, так як всі вікна заявника забиті металевими листками різної форми та будови. Відповідно до цього було встановлено, що останній безпідставно викликала поліцію, внаслідок чого здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, що стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП. Вважає, що стягнення, передбачене статтею 183 КУпАП, накладено на позивача у межах наданих йому повноважень і під час виконання службових обов`язків, які були здійсненні у відповідності до вимог чинного законодавства України та зафіксовані у постанові про накладання адміністративного стягнення серії ГБВ №258828 від 09.12.2023. Тому у задоволенні позову ОСОБА_1 просить відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Вінницькій області в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином.

Від неї до суду 28.11.2022 надійшов відзив на позов, в якому викладені такі ж доводи, як і у відзиві інспектора СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Панченка А.О. Вважає, що оскаржувана постанова винесена з огляду на те, що позивач здійснив завідомо неправдивий виклик поліції та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст.183 КУпАП. Постанова винесена уповноваженим працівником поліції на місці вчинення правопорушення у відповідності до ст. 258, 283 КупАП. Отже, дії поліцейського щодо виявлення 09.12.2023 факту адміністративного правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 , є правомірним та законними. Тому у задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

Вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Частина 1 ст. 122 КАС України визначає, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови) (ч. 2 ст. 286 КАС України).

Як вбачається із наданих позивачем документів, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП ухвалена 09.12.2023. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивач від її отримання відмовився. Проте доказів направлення та отримання позивачем оскаржуваної постанови засобами поштового зв`язку відповідачем суду не надано.

При цьому ОСОБА_1 зазначає, що про існування постанови він дізнався лише з постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.01.2024, винесеної державним виконавцем Тульчинського відділу ДВС, яку він отримав поштою 05.02.2024.

З копії листа КУ"Центр надання соціальних послуг Тульчинської міської ради від 22.04.2024 №307 судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 12.01.2024 по 26.01.2024 отримував соціальну послугу (стаціонарний догляд) за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані обставини свідчать про те, що позивачу у день винесення постанови щодо нього про прийняте рішення відомо не було, та про поважність причин пропуску позивачем строку звернення до суду, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України, а відтак даний строк підлягає поновленню.

Також судом встановлено, що згідно постанови ГБВ № 258828 від 09.12.2023, винесеної інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , 09.12.2023 о 10 год. 40 хв. ОСОБА_1 повідомив на лінію «102» про те, що невідомі особи в нічний час пошкодили йому вікно в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , хоча насправді такого факту не було, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн. (а.с. 5).

Згідно копії постанови державного виконавця Тульчинського відділу ДВС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 17.01.2024 на підставі постанови ГБВ № 258828 від 09.12.2023, виданої інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 , 17.01.2024 відкрито виконавче провадження № 73738988 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу (а.с. 46).

З копії рапорту інспектора-чергового Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 08.03.2024 встановлено, що 09.12.2023 о 16:42 год. до ЧЧ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення зі служби «102» від ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_1 про те, що неповнолітні особи пошкодили вікна в будинку заявника в нічний період часу та погрожували підпалом будинку. Заявник перебуває при вході в магазин «Грош», просить приїзду поліції для написання заяви. Результат відпрацювання: інформація не підтвердилася. Рапорт інспектора Панченка А.О. від 09.12.2023: під час реагування ГРПП на дане повідомлення було встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернувся на лінію 102 та повідомив про те, що невідомі особи пошкодили вікно у його будинку в нічний період часу. Осіб, які це зробили заявник не бачив та у чому були одягненні невідомо. Заявник стверджує, що дані невідомі особи проживають в м. Тульчин, точної адреси не знає. Зріст та тілобудова невідомих осіб невідома. По прибуттю за адресою проживання заявника, а саме АДРЕСА_1 , факт побиття вікон свого підтвердження не знайшов, так як всі вікна заявника забиті металевими листками різної форми та будови. Відносно заявника складено адміністративну постанову за ст. 183 КУпАП. (а.с. 32).

З аналізу ст. 258 КУпАП вбачається, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ознака винності діяння є обов`язковою ознакою адміністративного правопорушення (проступку), викладеного у ст. 9 КУпАП.

Статтею 183 КУпАП передбачена відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань і тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, що містить об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт, суб`єктивну сторону.

Диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу. Правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, усвідомлює, що вона є неправдивою, і бажає виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

В судовому засіданні позивач та його представник категорично заперечили вчинення адміністративного правопорушення. ОСОБА_1 зазначив, що в нього не було умисло безпідставно викликати поліцію. Він викликав їх для того, щоб отримати допомогу, оскільки вибиття вікна сталося в нічний час та в зимній період. Працівники поліції в повній мірі не перевірили обставини його звернення, не зафіксували огляду місця події, не вчинили жодних дій для встановлення винних осіб, а обмежелись складенням постанови відносно нього. При цьому, винесли постанову без достатніх доказів його вини.

З матеріалів справи вбачається, що здійснюючи виклик поліції, позивач ОСОБА_1 звернувся за допомогою до поліції, в зв`язку з тим, що було вибито скло у вікні в його приватному будинку. Він був впевнений, що йому загрожує небезпека, оскільки раніше в його будинку вже били скло у вікнах та йому погрожували підпалом будинку. Позивач усвідомлював, що діє правомірно й повідомляє правдиву інформацію.

Таким чином, у суду є підстави вважати, що позивач здійснив виклик поліції небезпідставно, а з метою захисту своїх прав та інтересів.

Проте, інспектор СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Панченко А.О. при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не взяв до уваги та не дав оцінки його поясненням, не встановив і не опитав очевидців події, в результаті чого не було повно, всебічно та об`єктивно досліджено усіх обставин справи і передчасно прийнято рішення про завідомо неправдивий виклик. При цьому посилання інспектора у постанові на те, що факт побиття вікон свого підтвердження не знайшов, так як всі вікна заявника забиті металевими листками жодними належними та допустимими доказами не підтверджено (фото, відео, акти, протокол огляду місця). А отже, такі доводи є лише припущенням та субєктивним сприйняттям інспектора.

Таким чином, оскільки відповідальність за ст. 183 КУпАП настає в разі завідомо неправдивого виклику поліції, а позивач здійснив такий виклик з приводу порушення своїх прав, будучи впевненим, що такі неправомірні дії вчиняються відносно нього, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, а отже і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює, серед іншого, обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. п. 1- 5-1 ч.1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань:

1) здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень;

2) виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення;

3) вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення;

4) вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення;

5) здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події;

5-1) здійснює екстрені комунікації за телефонним номером 102, оброблення та використання інформації, переданої поліції постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг у випадках та порядку, передбачених Законом України "Про електронні комунікації".

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такими доказами відповідно до ст. 251 КУпАП можуть бути будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (пункт 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення, сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи те, що під час судового розгляду відповідачем не було надано належних та допустимих доказів наявності умислу в діяннях позивача, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, суд вважає недоведеною вину позивача у вчиненні правопорушення і наявність складу адміністративного правопорушення.

Оскаржена позивачем постанова ГБВ № 258828 від 09.12.2023 не містить інформації про те, що подія правопорушення фіксувалась на фото чи відеозапис, а також не містить вказівки на технічний засіб, який використовувався із цією метою. Одного лише опису у оскарженій постанові адміністративного правопорушення недостатньо для доведення факту вчинення адміністративного правопорушення.

З огляду на вище викладене, суд доходить висновку, що постанова ГБВ № 258828 від 09.12.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 з порушенням норм чинного законодавства, є неправомірною, жодних доказів, які б безперечно підтверджували факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення до неї не додано, а тому констатація факту вчинення нею адміністративного правопорушення в постанові є припущеннями, яке на доказах не грунтується.

Доводи позивача є обгрунтованими, такими, що знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідачем на їх спростування не надано жодних належних та допустимих доказів.

Тому суд доходить висновку, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 183, 247, 251, 258, 288, 292, 293 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 90, 139, 286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову ГБВ № 258828 від 09.12.2023, винесену інспектором СРПП Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області Панченком Артемом Олександровичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 183 КУпАП, - закрити.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 03.06.2024.

Суддя Л.А. Штифурко