Справа № 360/4495/21
Суддя: Т.В. Смішлива
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2024 рокум. ДніпроСправа № 360/4495/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши у в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за позовом Головного управління ДПС у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листехпоставка» про накладення арешту на кошти,

ВСТАНОВИВ:

25.08.2021 до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов Головного управління ДПС у Луганській області (далі- позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листехпоставка» (далі - відповідач) в якій просить суд накласти арешт на кошти на рахунках платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «Листехпоставка» відкритих у банках.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач перебуває на обліку в Лисичанській ДПІ Головного управління ДПС у Луганській області як платник податків за основним місцем обліку з 27.03.2008.

Державною податковою службою України відповідача включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2021 рік, який запланований на серпень 2021 року.

Головним управлінням ДПС у Луганській області видано наказ від 05.08.2021 № 564-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Листехпоставка».

На виконання вимог пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України позивачем 09.08.2021 направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки від 05.08.2021 №564-п та письмове повідомлення від 05.08.2021 №349 із зазначенням дати початку проведення такої перевірки 25.08.2021. Зазначене поштове відправлення вручено 10.08.2021.

25.08.2021 о 08 годині 30 хвилин посадові особи контролюючого органу вийшли за податковою адресою платника податків з метою розпочати проведення документальної планової виїзної перевірки. Представнику відповідача, адвокату Керімову Р.К. пред`явлені службові посвідчення та направлення на проведення перевірки від 19.08.2021 № 505, № 506, № 507, № 508, № 509 та № 510, № 511.

Проте, представником відповідача ОСОБА_1 відмовлено у допуску посадових осіб управління податкового аудиту до проведення документальної планової виїзної перевірки, призначеної наказом Головного управління ДПС у Луганській області від 05.08.2021 № 564-п та надано письмові пояснення причин відмови на 1 аркуші.

Керуючись нормами Податкового кодексу України, посадовими особами контролюючого органу було складено Акт про відмову в допуску до проведення /відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки від 25.08.2021 №306/12-32-07-11.

Таким чином, платником податків безпідставно було відмовлено у допуску Головного управління ДПС у Луганській області до проведення документальної планової виїзної перевірки.

У зв`язку з вищевикладеним, 25.08.2021 прийнято рішення № 4/12-32-07-11 про застосування адміністративного арешту майна відповідача у зв`язку з відмовою від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.

Ухвалою суду від 30.08.2021 позов залишено без руху.

Ухвалою від 06.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 06.09.2021 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції у справі № 360/4351/21.

Ухвалою суду від 16.04.2024 поновлено провадження у справі у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням у справі № 360/4351/21.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-77, 90 КАС України, суд встановив таке.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Листехпоставка» (ідентифікаційний код 35774330, зареєстроване за адресою: вул. Тимошенка Маршала, буд. 21, офіс 4, м. Київ), визначеному чинним законодавством як юридична особа, перебуває на податковому обліку як платник податків.

Державною податковою службою України відповідача включено до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на 2021 рік, зазначене підприємство міститься у розділі 1 «Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб», запланований місяць початку перевірки - серпень 2021 року.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77, ст. 82 ПК України, п. 2 ч. 1 ст. 13, ч. 16 ст. 25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» Головним управлінням ДПС у Луганській області видано наказ від 05.08.2021 № 564-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Листехпоставка» з 25.08.2021 тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2020 з метою перевірки дотримання платником податків вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На виконання вимог пункту 77.4 статті 77 ПК України Головним управлінням ДПС у Луганській області 09.08.2021 направлено ТОВ «Листехпоставка» рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки від 05.08.2021 № 564-п та письмове повідомлення від 05.08.2021 № 349 із зазначенням дати початку проведення такої перевірки 25.08.2021. Поштове відправлення вручено 10.08.2021.

Відповідно до Акту від 25.08.2021 № 306/12-32-07-11 про відмову в допуску до проведення /відмову від проведення документальної планової виїзної перевірки 25.08.2021 о 08 годині 30 хвилин посадові особи контролюючого органу вийшли за податковою адресою платника податків з метою розпочати проведення документальної планової виїзної перевірки. Представнику ТОВ «Листехпоставка», адвокату Керімову Р.К. були пред`явлені службові посвідчення та направлення на проведення перевірки від 19.08.2021№ 505, № 506, № 507, № 508, № 509 та № 510, № 511. Представником ТОВ «Листехпоставка» ОСОБА_1 відмовлено у допуску посадових осіб управління податкового аудиту до проведення документальної планової виїзної перевірки.

Згідно з пояснень представника відповідача, причиною відмови від допуску до проведення перевірки зазначено, що наказ Головного управління ДПС у Луганській області від 05.08.2021 № 564-п не відповідає нормам ІІК України, а саме п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, яким встановлений мораторій на проведення перевірок. Крім цього, в поясненнях зазначено, що в порушення положень п. 102.1 ст. 102 ПК України у наказі Головного управління ДПС у Луганській області від 05.08.2021 № 564-п зазначено, що перевірка буде проводиться за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2020, тобто за чотири роки, замість законно передбачених трьох років.

Через відмову у допуску посадових осіб позивача до перевірки 25.08.2021 прийнято рішення № 4/12-32-07-11 про застосування адміністративного арешту майна платника податків та грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках платника податків.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03.11.2021 у справі 360/4351/21, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.03.2024, адміністративний позов про визнання протиправними та скасування наказу, задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДПС у Луганській області від 05.08.2021 № 564-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Листехпоставка» з 25.08.2021 тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 01.01.2017 по 31.12.2020 з метою перевірки дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору, а також по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Під час розгляду справи № 360/4351/21 суд дійшов висновку, що пункт 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України є нормою вищої юридичної сили ніж Постанова Кабінету Міністрів України № 89 від 03.02.2021 і суперечить останній, тому суд вважає, що саме норми ПК України підлягають застосуванню у спірних правовідносинах. Отже, за наявності чинної норми пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України, прийняття відповідачем оскаржуваного наказу від 05.08.2021 №564-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Листехпоставка» у період дії карантину суперечить вимогам податкового законодавства, а тому він є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі -ПК України в редакції виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1.1 статті 1 якого встановлено, що Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпунктів 20.1.4, 20.1.33 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Порядок проведення документальних планових перевірок встановлений статтею 77 ПК України.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Пунктом 77.6 статті 77 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Пунктами 81.1, 81.2 статті 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Згідно з пунктом 94.1 статті 94 ПК України адміністративний арешт майна платника податків (далі - арешт майна) є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується одна з таких обставин: - платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу (підпункт 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 ПК України).

Згідно з пунктами 94.3, 94.4, 94.6 статті 94 ПК України арешт майна полягає у забороні платнику податків вчиняти щодо свого майна, яке підлягає арешту, дії, зазначені у пункті 94.5 цієї статті.

Арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків, яке надсилається: платнику податків з вимогою тимчасово зупинити відчуження його майна; іншим особам, у володінні, розпорядженні або користуванні яких перебуває майно такого платника податків, з вимогою тимчасово зупинити його відчуження.

Арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Звільнення коштів з-під арешту банк або інша фінансова установа здійснює за рішенням суду.

Не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій, пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Не підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у судовому порядку не обмежує право податкового органу на звернення до суду про застосування арешту коштів на рахунках відповідача, але за умови наявності відповідних підстав, визначених Податковим кодексом України.

Аналіз вказаних норм ПК України дає підстави для висновку, що арешт на кошти платника податків накладається за наявності підстав, визначених пунктом 94.2 статті 94 ПК України, та не залежить від наявності рішення контролюючого органу про накладення арешту на майно платника податків.

З метою правильного вирішення таких категорій справ та встановлення наявності чи відсутності підстав для застосування до платника податків адміністративного арешту коштів суд має встановити наявність чи відсутність законних підстав для проведення перевірки відповідача, дотримання позивачем процедури її призначення та проведення, та відповідно зробити висновок про наявність чи відсутність у платника податків підстав відмовити посадовим особам контролюючого органу у допуску до перевірки.

Так, судом встановлено, що підставою звернення до суду з даним позовом стало прийняття позивачем рішення № 4/12-32-07-11 від 25.08.2021 про застосування адміністративного арешту майна платника податків, яким до відповідача застосовано повний адміністративний арешт майна платника податків та грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках платника податків.

Водночас, прийняття вказаного рішення передувала спроба провести документальну перевірку на підставі наказу від 05.08.2021 № 564-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Листехпоставка», який рішенням суду у справі № 360/4351/21 визнано протиправним та скасовано. Рішення суду набрало законної сили 24.03.2024.

Судом у справі № 360/4351/21 встановлено факт порушення відповідачем вимог ПК України щодо процедури проведення виїзної документальної перевірки позивача.

На думку суду, результат розгляду справи № 360/4351/21, рішенням суду у якій скасовано наказ від 05.08.2021 № 564-п, впливає на висновок суду у даній справі, оскільки зазначеним рішенням встановлено факт протиправності наказу та його скасовано.

Суд зазначає, що рішення № 4/12-32-07-11 від 25.08.2021, складене внаслідок не допуску посадових осіб до проведення перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 70 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Рішення податкового органу, прийняте за вказаних обставин, не може вважатися правомірним.

Вказана правова позиція відповідає доктрині під умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованій Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.

Також, суд зазначає, що правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципів законності та верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття рішень органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку та форми такої діяльності. Установлена правова процедура як складова принципів законності та верховенства права є важливою гарантією зовнішньої форми поведінки з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до заінтересованої особи.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме правову позицію, викладену в рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом, що їх видав, конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень є можливим лише у разі достатнього та належного обґрунтування таким суб`єктом підстав та умов, що передували ухваленню рішення.

Невиконання відповідним органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем на законних підставах не допущено посадових осіб контролюючого органу до перевірки, що унеможливлює застосування податковим органом арешту коштів на рахунках відповідача згідно з абз. 2 підпункту 94.6.2 пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для накладення арешту на кошти відповідача, з огляду на що, в задоволенні позову належить відмовити.

Оскільки Головне управління ДПС у Луганській області у вказаній справі є суб`єктом владних повноважень, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача судового збору на користь позивача/

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Головного управління ДПС у Луганській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Листехпоставка» про накладення арешту на кошти відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Смішлива