Справа № 161/7108/24
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7108/24
Провадження № 2-а/161/114/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Соколової К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов мотивує тим, що 03.04.2024 року у м. Луцьк, за адресою вул. Залізнична, 15, інспектором взводу № 2, роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшим лейтенантом Стасюком Т.О., було винесено відносно позивача постанову серії ГАБІ № 424625 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Вважає дану постанову незаконною та безпідставною, оскільки, виклик поліції на лінію 102, був здійснений позивачем у зв`язку з умисним невиконанням його колишньою дружиною ОСОБА_2 у повному обсязі рішення суду щодо способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та умисне перешкоджання у виконанні рішення суду.

Зазначає, що, згідно графіка, затвердженого рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2021 року (справа № 161/17361/20) щодо встановлення способу участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, 29.03.2024 року у позивача мала відбутися зустріч з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 год.00 хв. 29.03.2024 року по 16 год. 00 хв. 31.03.2024 року включно. Позивач попередньо повідомив свою колишню дружину ОСОБА_2 , що буде чекати на доньку о 17 год. 00 хв. в дворі будинку на Соборності, де проживає донька з колишньою дружиною. В зазначений час, він прийшов у двір будинку, спочатку вийшла з під`їзду його колишня дружина, а пізніше донька. Вони з дитиною пішли на дитячий майданчик, при цьому її мати весь час стояла біля них, психологічно тиснула на дитину та знімала на свій мобільний телефон. Зазначає, що ОСОБА_2 своєю присутністю заважала та перешкоджала йому з донькою наодинці повноцінно спілкуватися. Приблизно через п`ять хвилин перебування на дитячому майданчику, ОСОБА_2 разом з донькою пішли до під`їзду будинку, де проживають. Таким чином, їх повноцінне проведення часу та спілкування не відбулося, згідно визначених днів і годин рішенням суду. Вказує, що вбачав в таких діях колишньої дружини ознаки умисного невиконання у повному обсязі рішення суду щодо способу участі у спілкуванні з дитиною та умисне перешкоджання у виконанні рішення суду, тому з метою захисту своїх порушених прав, він був змушений звернутися на лінію «102». Після його дзвінка, на місце події приїхав екіпаж патрульної поліції. Після усних пояснень позивача, один із поліцейських, а саме старший лейтенант ОСОБА_4 заявив йому, що ним буде складено на ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП. За клопотанням позивача розгляд справи було відкладено інспектором ОСОБА_4 на 03.04.2024 року на 19 год. 00 хв. в приміщенні Управління патрульної поліції у Волинській області. Однак, працівником поліції не було дотримано вимог ст. 252 та ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення та не надано-будь яких фактичних доказів, що підтверджують скоєння позивачем даного правопорушення.

З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову серії ГАБІ № 424625 від 03.04.2024 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року відкрито провадження у справі.

24.04.2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Пахолюку А.М. при розгляді адміністративної справи № 161/7108/24.

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року визнано необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід судді Пахолюку А.М. в адміністративній справі № 161/7108/24. Матеріали адміністративної справи №161/7108/24 передано для розгляду заяви.

Ухвалою судді Олексюка А.В. від 26 квітня 2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Пахолюку А.М. відмовлено. Справа передана судді Пахолюку А.М. для продовження розгляду.

14 травня 2024 року в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повторно подав заяву про відвід судді ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 14.05.2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Пахолюку А.М. при розгляді адміністративної справи №161/7108/24 залишено без розгляду.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що поліцейським УПП у Волинській області було правомірно прийнято рішення про складання відповідної постанови по справі про адміністративне правопорушення та була дотримана процедура і порядок складання адміністративних матеріалів по справі. Разом з тим, твердження позивача, описані в позовній заяві є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, після з`ясування працівниками поліції всіх обставин події, яка трапилась 29.03.2024 року, було встановлено, що жодного невиконання рішення суду зі сторони колишньої дружини позивача ОСОБА_2 не було, вона не перешкоджала батьку бачитися та проводити час із дитиною. ОСОБА_1 спілкувався з дочкою на вулиці, проте сама дитина не бажає спілкуватися із батьком, про що остання йому і сказала під час розмови. Оскільки побачення з дитиною відбулося і останні спілкувалися, тому було зроблено висновок, що позивач після даної розмови з дочкою, умисно викликав поліцію, переслідуючи власні інтереси. Просить суд залишити оскаржувану постанову ГАБІ № 424625 від 03.04.2024 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 про скасування зазначеної постанови без задоволення.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, з підстав, зазначених у позові. Крім того, пояснив суду, що в його діях не було умислу щодо вчинення порушення, передбаченого ст. 183 КУпАП. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав, викладених у відзиві, суду пояснила, що дії працівника Управління патрульної поліції у Волинській області, щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідали вимогам Закону України «Про Національну поліцію» та Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказала, що в діях ОСОБА_1 був прямий умисел, оскільки він усвідомлював, що повідомлена інформація є неправдивою і спеціально здійснив виклик поліції, переслідуючи власні інтереси. Просила суд, відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.04.2024 року інспектором взводу № 2 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції, старшим лейтенантом ОСОБА_4 було складено щодо ОСОБА_1 постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ № 424625 за ст. 183 КУпАП (далі постанова) та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. (а.с. 17).

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач 29.03.2024 року о 17 год 17 хв. здійснив завідомо неправдивий виклик поліції, а саме зателефонував на спецлінію «102» та повідомив про те, що його колишня дружина ОСОБА_2 умисно порушує рішення суду та не дає можливості бачитися з дитиною ОСОБА_3 у визначений час, хоча колишня дружина надавала можливість бачитись із спільною дитиною (а.с. 17).

Статтею 183 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань.

За змістом ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються в тому числі поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на підставі показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

За змістом оскаржуваної постанови, до неї додано докази, на підставі, яких уповноваженим працівником поліції прийнято рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП, зокрема, відео докази, письмові пояснення, судові рішення, картка повідомлення (а.с.43).

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 листопада 2021 року №161/17361/20, яке набрало законної сили, визначено спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини, а саме встановлено ОСОБА_1 графік побачень та спілкування з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- з 16:00 год. п`ятниці до 16.00 год. неділі І,ІІІ та V ( за наявності) тижня місяця,

- з 17 год до 20 год щовівторка та щочетверга,

- спільний відпочинок з дитиною протягом місяця в літній період,

- проведення часу з дитиною з 12 год до 16 год у кожен день народження дитини, з урахуванням стану здоров`я, потреб та інтересів дитини. (а.с.12-16).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 повідомив через месенджер «Viber» свою дружину ОСОБА_2 , що в п`ятницю 29.03.2024 року о 17 год. 00 хв. буде чекати на доньку в дворі будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Із оглянутого відеозапису, наданого в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейському колишньою дружиною ОСОБА_1 ОСОБА_2 , вбачається, що дитина - ОСОБА_3 підійшла до тата (позивача у даній справі) на дитячий майданчик, сіла на гойдалку та спілкувалася з батьком. На відео зафіксовано, що дитина сказала батьку: «Я не хочу з тобою бачитись і гуляти». Крім того, дитина вказує, що неодноразово говорила йому про те, що не хоче з ним говорити і бачитись. З відео, також, чітко видно, що дитина сама підвелась з гойдалки та пішла до під`їзду, матір ОСОБА_2 не забирала її (а.с.20).

Із виклику реєстрації заяв громадян на лінію «102» вбачається, що 29.03.2024 року о 17 год. 17 хв. позивач здійснив виклик працівників поліції за адресою АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи необхідність виклику працівників поліції умисним порушенням колишньою дружиною ОСОБА_2 рішення суду щодо спілкування дитиною, зокрема, вчиненням психологічного тиску на неї (а.с.45). Із зазначеного письмового доказу також вбачається, що виїзд поліції відбувся 29.03.2024 року о 18 год. 06 хв.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка інспектор поліції ОСОБА_4 , суду пояснив, що 29.03.2024 року прибув на виклик за адресою АДРЕСА_1 , поспілкувавшись із заявником ОСОБА_1 , останній повідомив, що його дружина не виконує рішення суду та перешкоджає йому бачитись з дитиною у визначені години. Потім він відібрав пояснення у колишньої дружини, було досліджено відео, яке було зняте на телефон останньої, де дитина говорить, що не хоче говорити та бачитися з батьком. При цьому, жодного перешкоджання у побаченні з дитиною з боку дружини не було, факт спілкування батька з дитиною був. Вказав, що позивачу було повідомлено про розгляд справи відносно нього за ст. 183 КУпАП та роз`яснено його права та обов`язки, ОСОБА_1 в свою чергу заявив клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено і повідомлено, що розгляд справи відбудеться 03.04.2024 року о 19 год. 00 хв. за адресою м. Луцьк, Залізнична, 15 в приміщенні УПП у Волинській області. За наслідками розгляду справи, заслуховування пояснень, дослідження інших доказів, незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у правопорушенні, ним було складено постанову про притягнення ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

З оглянутих відеозаписів нагрудних відео реєстраторів поліцейських (а.с. 44) вбачається, що працівники поліції виїхали на виклик ОСОБА_1 , у останнього були відібрані пояснення, роз`яснено його права. ОСОБА_1 вказував, що причиною виклику поліції було невиконання його дружиною рішення суду про порядок спілкування батька з дитиною. Також пояснення були відібрані у його колишньої дружини, а також досліджено відео спілкування батька з дитиною, яке було знято колишньою дружиною - ОСОБА_2 . Було задоволено клопотання ОСОБА_1 щодо надання можливості скористатися правничою допомогою і про відкладення розгляду справи. Крім того, було досліджено рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01.11.2021 року та лист Міністерства юстиції України від 05.02.2019 року «Щодо виконання рішень про встановлення побачень з дитиною» та надано оцінку всім наявним доказам.

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній, вважаючи дії ОСОБА_2 , щодо знімання на телефон його спілкування з дитиною психологічним тиском на дочку, вважав, що такі дії його колишньої дружини є фактично перешкоджанням виконанню судового рішення щодо участі батька у вихованні дитини. Також ним було зазначено про наявність уже відкритого кримінального провадження щодо ОСОБА_2 за ч.1 ст. 382 КК України по факту умисного невиконання рішення суду (а.с. 45-50).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_2 , вона 29.03.2024 року у час, узгоджений із ОСОБА_1 , надала можливість останньому поспілкуватися із донькою, однак, дитина відмовилася контактувати із позивачем, після чого їхня зустріч невдовзі була завершена (а.с.48).

Диспозиція статті 183 КУпАП передбачає наявність умислу щодо усвідомлення неправдивості виклику поліції.

Оцінюючи правомірність дій інспектора поліції Стасюка Т.О. щодо встановлення у діях ОСОБА_1 умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП та достатніх доказів, що підтверджують факт вчинення даного правопорушення, суд зазначає наступне.

Враховуючи коло доказів, які були взяті до уваги інспектором поліції Стасюком Т.О., під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , на переконання суду, було достовірно встановлено відсутність будь-яких дій матері дитини ОСОБА_2 щодо свідомого та умисного невиконання судового рішення про участь позивача, як батька, у вихованні їхньої спільної дитини. Зазначений факт повністю підтверджується відеозаписом, який наданий ОСОБА_2 інспектору поліції ОСОБА_4 , що в силу положень ст. 251 КУпАП є належним та допустимим доказом.

Як було зазначено вище, матір дитини ОСОБА_2 в ході зустрічі з ОСОБА_1 на виконання рішення суду вчинила усі можливі дії, зокрема, забезпечила явку їх спільної дитини на вказану годину та можливість проведення спільного часу позивача та дочки. Із оглянутого судом відеозапису, вбачається, що донька сама відмовилася спілкуватися із позивачем, зазначивши про це йому особисто (а.с.44).

При цьому доводи позивача про наявність тиску на дитину з боку її матері, спростовуються зазначеним відеозаписом, а тому не беруться судом до уваги за безпідставністю.

Окрім того, із матеріалів справи вбачається, що за заявами ОСОБА_1 14.07.2023 року та 02.10.2023 року за фактом можливого умисного невиконання рішення суду та перешкоджання у побаченні з дитиною, щодо ОСОБА_2 внесені відомості до ЄРДР за ч.1 ст.382 КК України (а.с.21, 22). Про ці обставини ОСОБА_1 зазначав у своїх поясненнях під час розгляду щодо нього справи про адміністративне правопорушення.

Листом Міністерства юстиції України від 05.02.2019 року, на який також покликався позивач, роз`яснено, що усунення перешкод у побаченні з дитиною виконується державними виконавцями відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», до повноважень яких відноситься також вчинення відповідних заходів у разі наявності перешкод у побаченні з дитиною (а.с.19-20).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що на момент виклику позивачем працівників поліції по спецлінії «102» щодо невиконання ОСОБА_2 судового рішення про участь його, як батька, у вихованні дитини, ОСОБА_1 цілком усвідомлював, що саме його дочка не захотіла продовжити спілкування, водночас ОСОБА_2 не вчиняла жодних дій для перешкоджання такому спілкуванню та не порушувала його прав.

Відтак, доводи позивача про те, що на момент здійснення виклику поліції, порушуються його права з боку ОСОБА_2 , суд вважає безпідставними.

Окрім того, обізнаність позивача із фактом наявного порушеного кримінального провадження щодо ОСОБА_2 та роз`яснень Міністерства юстиції щодо виконання рішення суду такої категорії, про що зазначено вище, на думку суду, свідчить, про наявне у ОСОБА_1 усвідомлення існуючої реальної можливості повідомити слідчого про зазначені факти у рамках наявного кримінального провадження щодо ОСОБА_2 та/або звернутися до органів державної виконавчої служби з цього приводу.

Таким чином, у даному випадку були відсутні обставини, на які покликався позивач, здійснюючи виклик поліції на спецлінію «102».

Оцінюючи зазначені вище дії позивача щодо виклику працівників поліції та досліджені докази, суд зауважує, що в його діях міститься прямий умисел, оскільки ОСОБА_1 усвідомлював, що будь-яких перешкоджань з боку колишньої дружини у виконанні рішення суду про спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною не було, оскільки, донька сама виявила бажання не спілкуватись з батьком та пішла додому. За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_1 , в свою чергу, зателефонувавши на лінію «102» і спеціально викликавши працівників поліції, з приводу невиконання рішення суду колишньою дружиною, завідомо знав та усвідомлював, що повідомлені факти не відповідають дійсності.

За таких обставин, суд вважає, що позивач, достеменно усвідомлюючи, що повідомляє неправдиву інформацію, здійснив виклик працівників поліції, повідомивши неправдиві обставини, чим підтверджується наявність у ОСОБА_1 прямого умислу у вчиненні цих дій, а відтак і наявність у його діях ознак правопорушення, передбаченого ст.183 КУпАП.

Будь-яких інших доказів, щоб спростували обставини зазначені у постанові позивачем надано не було, натомість відповідачем у відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України виконано свій обов`язок щодо доказування правомірності оскаржуваної постанови у даній справі.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що інспектор поліції при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, в зв`язку з чим позовну заяву слід залишити без задоволення за необґрунтованістю, а постанову відповідача без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову серії ГАБІ № 424625 від 03.04.2024 року інспектора взводу № 2, роти № 3, батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції взводу № 2, роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП старшого лейтенанта Стасюка Тараса Олеговича про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.