Справа № 210/2692/24
Суддя: Вікторович Н. Ю.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/2692/24
Провадження № 2-а/210/17/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Вікторович Н.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №6308 від 23 квітня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

13 травня 2024 року адвокат Вершиніна Олена Миколаївна звернулась до суду з адміністративним позовом в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №6308 від 23 квітня 2024 року та просила суд скасувати Постанову №6308 від 23.04.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 210-2 КУпАП та накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначила, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №6308, було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що 17.04.2023 року о 16 годині 00 хвилин посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено факт порушення вимог чинного законодавства військовозобов`язаним, якому було вручено повістку на підприємстві ПАТ «АМКР» на підставі розпорядження №4/682 від 15.01.2024 року на прибуття 24.01.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період під час проведення загальної мобілізації. В постанові зазначається, що під час вручення повістки військовозобов`язаний відмовився від її отримання та підписання, про що було складено акт відмови від 17.01.2024 року, чим порушив вимоги абзацу 2 частини 1 та 3 статті22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи вищевикладене, підполковником ОСОБА_2 відносно громадянина ОСОБА_1 було встановлено факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 статті 210-1 КУпАП. В результаті чого було постановлено накладення на гр. ОСОБА_1 штрафу у сумі 3400(три тисячі чотириста) грн.

Представник позивача вказує, що 29.03.2024 громадянин ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав повістку на проходження військово-лікарської комісії та у встановленому законом порядку її пройшов. В ході чого, громадянином було надано наявний та дійсний документ, відповідно до ст.23 «Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також представником громадянина ОСОБА_1 , адвокатом Вершиніною Оленою Миколаївною подавались запити до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.01.2024 та 19.02.2024 року, в яких зазначається, що відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані:здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Оскільки, ОСОБА_1 , є студентом 2 курсу групи К1-22-1, факультету інформаційних технологій, за спеціальністю 123 Комп?ютерна інженерія, денної форми здобуття вищої освіти за кошти фізичних осіб Криворізького Національного Університету.

Отже, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має право на відстрочку від мобілізації. Натомість, від 26.01.2024 та 26.02.2024 були надані відповіді на запити, в яких зазначається, що поданих документів не вистачає для розгляду питання щодо надання відстрочки.

Винесеною постановою не підтверджено факт вчинення Маркіним ВЮ. Адміністративного правопорушення, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, адже не доведено в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210-1 КУпАП, а також не доведено дотримання вимог ст. 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб.

21 травня 2024 року від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 в якому останній зазначив, що 17.01.2024 року посадовими особами ПАТ «АМКР» було здійснено оповіщення на підставі розпорядження № 4/682 від 15.01.2024 року з врученням повістки військовозобов`язаному ОСОБА_1 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.01.2024 року на 9:00 годин для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період. Під час здійснення оповіщення позивача, останній відмовився від отримання та підписання повістки, що було зафіксовано актом про відмову від отримання повістки від 17.01.2024 року. Акт про відмову від отримання повістки - це документ, який засвідчує (задокументує) дію, складений групою осіб для засвідчення встановлених фактів, даний акт фіксує дії факт доведення змісту та вимог повістки Позивача щодо відмови від отримання повістки та або її підписання та підтверджує факт доведеності змісту та вимог повістки. Отже, будучи належним чином повідомлений про час та дату явки до ОРТЦК та СП Позивач не з?явився на вказаний час до ІНФОРМАЦІЯ_5 , про підстави неприбуття останній не повідомив, підтверджуючих документів щодо поважних причин неприбуття не надавав. Поважними причинами неприбуття чи не своєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються:смерть близького родича(батьків,брата, сестри, діда, баби) або близького родича дружини;хвороба (перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні);здійснення стосовно військовозобов`язаного резервіста кримінального провадження, а також адміністративного застосування до нього стягнення або кримінального покарання,яке робить неможливим його прибуття;потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, і стала перешкодою своєчасному прибуттю.

12.02.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено до відділення поліції №?2 КРУП звернення щодо доставлення Позивача, який вчинив адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Тільки 17.04.2024 року годині Позивач прибув до посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході прийому було виявлено посадовою особою адміністративне правопорушення та складено відносно Позивача протокол №524/24 від 17.04.2024 року. Під час складання протоколу, було досліджено всі обставини справи, вислухано усні пояснення Позивача, письмові пояснення не надавались. Складання протоколу про адміністративне правопорушення було здійснено в присутності Позивача та призначено розгляд на дев`яту годину 22.04.2024 року з ознайомленням під особистий підпис в протоколі з перенесенням розгляду справи на 12 годину 23.04.2024 року.Під час складання протоколу Позивачу надавалась можливість надання пояснень, або в разі не згоди подати заяву чи клопотання. Однак Позивач не скористався такою можливістю та не надав докази поважності його неприбуття 24.01.2024 року.23.04.2024 року позивач прибув на розгляд адміністративної справи, але так і не надав доказів поважності не прибуття по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі наявних документів в адміністративній справі було винесено начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 законну постанову №уп/6308 про притягнення до адміністративної відповідальності з накладення штрафу у сумі 3400грн.

Представник відповідача також вказував, що на день винесення постанови позивачем не надано достовірних доказів, які б спростовували відсутність складу адміністративного правопорушення. Доводи позивача щодо наявності відстрочки від призову на військову службу під час загальної мобілізації ніяким чином не звільняє військовозобов`язаного від дотримання та виконання правил військового обліку та обов`язку прибувати до ІНФОРМАЦІЯ_6 . На момент виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 останній не мав оформленої відстрочки від призову на військову службу під час загальної мобілізації. Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за не прибуття доОРТЦК та СП 24.01.2024 року. У зв`язку з чим, вважають позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а позовну заяву такою, яка задоволенню не підлягає.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Акту про відмову від отримання повістки призовником/військовозобов`язаним/резервістом від 17.01.2024 року посадовими особами ПАТ «АМКР» було здійснено оповіщення на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 № 4/682 від 15.01.2024 року з врученням повістки військовозобов`язаному ОСОБА_1 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.01.2024 року на 9:00 годин для прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 для визначення призначення на особливий період. Під час здійснення оповіщення ОСОБА_1 відмовився від отримання та підписання повістки.

Відповідно до Рапорту ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання солдатів і сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_4 повідомлено начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , що військовозобов`язаного ОСОБА_1 було оповіщено належним чином, але від отримання повістки відмовився, тому було складено акт про відмову від отримання повістки, зміст повістки було доведено громадянину про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 9:00 годин 24.01.2024 року.

12.02.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено до відділення поліції №?2 КРУП звернення щодо доставлення ОСОБА_1 , який вчинив адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Статтями 17 та 65 Конституції України установлено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Згідно пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Одночасно із введенням воєнного стану Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а надалі іншими Указами Президента України цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Із початком широкомасштабної військової агресії рф фундаментальні національні інтереси, які полягають у збереженні суверенітету, територіальної цілісності і незалежності, що є засадничими умовами реалізації права Українського народу на самовизначення та збереження держави Україна, викликали потребу у невідкладній повній мобілізації оборонних ресурсів для забезпечення відсічі агресору, в тому числі громадян України, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації або можуть бути залучені в умовах воєнного стану до суспільно корисних робіт.

Згідно статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII), встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Частиною 2 статті 4 Закону №3543-XII встановлено, що загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого 210-1 КУпАП настає в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 12 частини 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) встановлено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно із частинами 3, 4, 6 статті 2 Закону № 2232-ХІІ Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Відповідно до частин 2-3, 5 статті 33 Закону №2232-XII загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Національної поліції України, Державного бюро розслідувань, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування. Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 79 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 року № 1487 (далі - Порядок № 1487), районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Форма розписки та її зміст визначені в Додатку 11 до наведеного вище Порядку № 1487, згідно якому повістка має відривну частину розписку про те, що повістка про виклик у визначений час до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, одержана певним громадянином із засвідченням його особистим підписом.

Інші форми запрошення, сповіщення про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки законодавцем не встановлені.

У разі відмови від підписання повістки посадовою особою територіального центру комплектування та соціальної підтримки у присутності свідків складається акт про відмову від отримання.

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

За змістом пункту 7 цього Положення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства. Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя.

У силу пункту 12 цього Положення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження.

Аналіз наведених норм закону передбачає обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ним виклику до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, з`явитися за таким викликом у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях).

Згідно абз. 3 ч.9 ст. 29 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно постанови КМУ від 28.07.2010 № 673 «Про затвердження переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори» поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста для призову на збори в пункт і в строк, установлені керівником відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки визнається, зокрема, хвороба, підтверджена відповідними документами (довідками).

Оцінюючи обставини, суд зазначає, що відповідно до положень законодавства про військову службу, оборону та мобілізацію, громадянин мав прибути у строки вказані у повістці, а у разі неможливості прибуття, повідомити ІНФОРМАЦІЯ_2 про поважність причин не прибуття за повісткою.

З матеріалів справи встановлено, що працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 повістка № 682/20 була виписана на ім`я ОСОБА_1 на 24.01.2024 09 год.00 хв. із зазначенням адреси куди необхідно прибути, однак від отримання повістки про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 відмовився, що підтверджується актом про відмову в отриманні повістки від 17.01.2024 року складено відповідальними особами ПАТ «АМКР» на виконання розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 №4/682, доказів наявності поважних причин не прибуття ІНФОРМАЦІЯ_2 на 24.01.2024 року відповідачу та суду не надав, за наслідком відповідних дій начальником Металургійно-Довгиніцівського ОРТЦК та СПвинесено постанова №уп/6308 від 23.04.2024 року про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210-1 КУпАП, яку отримано позивачем01.05.2024 року.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене та проаналізувавши відповідні матеріали справи та доводи сторін суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова № 6308 від 23 квітня 2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400,00 грн. є правомірною, оскільки за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, розмір штрафу відповідає санкції частини 2 статті 210-1 КУпАП, а вину ОСОБА_1 підтверджує акт від 17.01.2024 про відмову отримати повістку, а тому судом не встановлено порушень при складанні матеріалів в адміністративній справі, її розгляді та винесенні уповноваженою особою, які б могли призвести до скасування оскаржуваної постанови, а викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Позивачем не надано суду доказів про оскарження дій до суду чи звернення до ПАТ «АМКР», щодо посадових осіб ПАТ «АМКР», які його склали щодо невідповідності інформації яка була викладена в ньому.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на викладене, позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 210-1, ст. ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №6308 від 23 квітня 2024 рокузалишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н. Ю. Вікторович