Справа № 260/328/24
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2024 рокум. Ужгород№ 260/328/24

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області (вул. Грибоєдова, буд. 12а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) в особі представника адвоката Волинської Вікторії Іванівни (далі представник позивача) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області (далі відповідач), яким просить суд:

1) визнати неправомірним рішення Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області № 0779 від 09 листопада 2023 року про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання особі без громадянства та зобов`язати видати посвідку на тимчасове проживання особі без громадянства;

2) встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає те, що 09 листопада 2023 року Рішенням начальника ГУ ДМС України в Закарпатській області було відмовлено ОСОБА_1 в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання. Зазначає, що з відповіді на адвокатський запит позивачу стало відомо, що відмова у видачі (обміні) посвідки на тимчасове проживання в Україні була прийнята на тій підставі, що після подання Самхарадзе Тамазом заяви-анкети до ГУ ДМС України в Закарпатській області, відповідач відмовив у зв`язку із встановленням факту невиконання рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення. 12.12.2023 року була подана скарга до ДМС України на неправомірну відмову. За результатами розгляду скарги було повідомлено, що оскільки відносно ОСОБА_1 діє рішення Мукачівського районного суду Закарпатського області від 02.02.2018 року у справі №303/462/18 про примусове видворення, рішення про відмову у оформленні йому посвідки на тимчасове проживання є правомірним та підстав для його скасування не установлено. Просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У подальшому відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якій просить відмовити повністю в задоволенні адміністративного позов, мотивуючи тим, що пунктом 61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року № 322, передбачено, що територіальний орган/підрозділ ДМС відмовляє іноземцям або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, уразі коли іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якому посилаючись на прийнятих змін до Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначає, що законодавцем було надано можливість звертатись в процедуру визнання осіб без громадянства особам незалежно від законності чи не законності перебування на території України.

Відповідно до положень частини п`ятої статті 262 та частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до частини четвертої статті 243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 01 червня 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Мукачівського міського відділу ГУ ДМСУ в Закарпатській області з заявою про визнання особою без громадянства.

Рішенням від 27 травня 2022 року його було визнано особою без громадянства відповідно до ст.6-1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до Головного управління ДМС України в Закарпатській області про оформлення посвідки на тимчасове проживання. За результатами розгляду заяви, рішенням №4755 від 22 червня 2022 року, йому було відмовлено в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання на підставі пп.2 п.61 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 №322 - далі Порядок.

Також в супровідному листі повідомлено про підставу такої відмови, а саме вказано: "оскільки відносно Вас, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діє невиконане рішення про примусове повернення з України (рішення №6 від 17.11.2017 року).

В червні 2022 року позивач оскаржив зазначене рішення до Закарпатського окружного адміністративного суду. За результатами розгляду, рішенням від 23.09.2022 року, позовну заяву було задоволено. Визнано протиправним рішення №4755 від 22.06.2022 року та зобов`язано ГУ ДМС України в Закарпатській області видати особі без громадянства Самхарадзе Тамазу посвідку на тимчасове проживання.

В рішенні суд вказав на неправомірність відмови в оформленні позивачу посвідки на тимчасове проживання, а саме: «вказана відповідачем підстава не може бути причиною відмови позивачу у видачі посвідки на тимчасове проживання, оскільки в разі невиконання рішення про примусове повернення наступним етапом с рішення про примусове видворення, а в даній справі відповідачем прийнято Висновок про неможливість примусового видворення позивача за межі України. Рішення про примусове повернення діє до тих пір, допоки не прийнято рішення про примусове видворення, а тому посилання відповідача на нього, як на підставу зазначену в п.61 п.п. 2 є помилковим.»

Рішення суду не оскаржувалось ГУ ДМС у Закарпатській області і позивачу було оформлено посвідку на тимчасове проживання. Як вбачається з посвідки на тимчасове проживання, термін її дії встановлено до 16.11.2023року.

30 жовтня 2023 року, позивач звернувся до ГУ ДМС України в Закарпатській області із заявою-анкетою «обмін посвідки на проживання», оскільки термін дійсності попередньої посвідки закінчувався.

09 листопада 2023 року рішенням начальника ГУ ДМС України в Закарпатській області було відмовлено ОСОБА_1 в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання.

Представник позивача звернулася із адвокатським запитом до ГУ ДМС України в Закарпатській області із адвокатським запитом, у якому просила надати підстави, що слугували для відмови в оформлення посвідки на тимчасове проживання.

У відповідь на запит було повідомлено, що відмолено у зв`язку із встановленням факту невиконання рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення.

Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правової оцінки спірним правовідносинам суд ходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, на час прийняття рішення про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання, визначався та встановлювався Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Пунктом 18 частини першої статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно частини третьої статті 5 Закону № 3773- VI, іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року затверджено порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання (далі - Порядок № 322).

Відповідно до пунктів 1, 4 Порядок № 322 посвідка на тимчасове проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні, посвідка видається строком на один рік, крім випадків, визначених цим пунктом.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 322 посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які: досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто.

Пунктом 16 Порядку № 322 передбачено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів / територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до пункту 19 Порядку № 322 у разі закінчення строку дії посвідки документи для її обміну можуть бути подані не пізніше ніж за 15 робочих днів до дати закінчення строку її дії. У такому випадку посвідка, що підлягає обміну, після прийому документів повертається особі та здається нею під час отримання нової посвідки.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 322, працівник територіального органу і територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта під час приймання документів від іноземця або особи без громадянства перевіряє повноту поданих іноземцем або особою без громадянства документів, зазначених у пунктах 32, 33 і 39 цього Порядку, відповідність їх оформлення вимогам законодавства, своєчасність їх подання, наявність підстав для оформлення та видачі посвідки, наявність відмітки про перетинання державного кордону чи продовження строку перебування або наявність документа, що підтверджує законність перебування іноземця або особи без громадянства в Україні, звіряє відомості про іноземця або особу без громадянства, зазначені в паспортному документі іноземця або документі, що посвідчує особу без громадянства, з даними, що містяться в заяві-анкеті. У разі виявлення факту подання документів не в повному обсязі або подання документів, оформлення яких не відповідає вимогам законодавства, територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС, уповноважений суб`єкт інформують іноземця або особу без громадянства про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням іноземця або особи без громадянства відмова надається у письмовій формі. Іноземець або особа без громадянства мають право повторно звернутися до територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта в разі зміни або усунення обставин, у зв`язку з якими їм було відмовлено в прийнятті документів, за умови дотримання строків, визначених пунктами 17 і 19 цього Порядку.

Перелік документів, необхідних для здійснення обміну посвідки на тимчасове проживання в Україні зазначений у пунктах 32, 33, 39 Порядку № 322.

Згідно пп. 13 п. 33 Порядку № 322, крім документів, зазначених у пункті 32, залежно від категорії іноземців та осіб без громадянства, визначених статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», подаються: для іноземців або осіб без громадянства, які звільнені з пунктів тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, на підставі рішення суду про скасування рішення про їх затримання або примусове видворення за межі України чи яких до завершення граничного строку перебування у таких пунктах не було примусово видворено за межі України з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їх походження або з інших причин, незалежних від таких осіб, - довідка про утримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, яка видається на підставі висновку ДМС про неможливість примусового видворення з України іноземця або особи без громадянства з причин відсутності проїзного документа, транспортного сполучення з країною їх походження чи з інших причин, що не залежать від таких осіб, після завершення граничного строку тримання в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, або якщо технічну неможливість здійснити примусове видворення іноземця було виявлено раніше.

Відповідно до п. 61 Порядку № 322 територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, у разі, коли: іноземець або особа без громадянства мають посвідку чи посвідку на постійне проживання (крім випадків обміну посвідки), посвідчення біженця чи посвідчення особи, якій надано додатковий захист, які є дійсними на день звернення; іноземець або особа без громадянства перебувають на території України з порушенням встановленого строку перебування або щодо них діє невиконане рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення, примусове видворення або заборону в`їзду; дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану іноземцем або особою без громадянства інформацію; встановлено належність особи до громадянства України; за видачею посвідки звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень для її отримання; іноземцем або особою без громадянства подано не в повному обсязі або з порушенням строків, визначених пунктами 17 і 18 цього Порядку, документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі посвідки; отримано від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу інформацію про те, що дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні; паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, підроблений, зіпсований чи не відповідає встановленому зразку, чи належить іншій особі, чи строк його дії закінчився; встановлено факт подання іноземцем або особою без громадянства завідомо неправдивих відомостей або підроблених документів; виявлено факти невиконання іноземцем або особою без громадянства рішення суду чи державних органів, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або вони мають інші майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи ті, що пов`язані з попереднім видворенням за межі України, у тому числі після закінчення строку заборони подальшого в`їзду в Україну; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини двадцять другої статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - Іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, зобов`язані мати дійсний паспортний документ. Іноземець або особа без громадянства у разі втрати або обміну паспортного документа повинні протягом трьох робочих днів письмово повідомити про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції'), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Відповідно до частини дев`ятнадцятої статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання у випадку, передбаченому частиною двадцять другою статті 4 цього Закону, є заява особи, визнаної особою без громадянства, копія рішення про визнання особою без громадянства. виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, та письмове зобов`язання особи протягом 30 днів письмово повідомити центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, про оформлення громадянства будь-якої держави.

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДМС у Закарпатській області із заявою про оформлення посвідки на тимчасове проживання. Надав необхідний перелік документів, сплатив збір за її оформлення, однак 22.11.2023 року отримав рішення №0779 від 09.11.2023 року, яким йому знову відмовлено в оформленні посвідки на тимчасове проживання з посиланням на п.п.2 п.61 Порядку.

Оскільки зі змісту рішення та листа не вбачалось, які підстави слугували для відмови, на адресу ГУ ДМС у Закарпатській області було направлено запит щодо таких обставин.

У відповідь на запит було повідомлено, що відмовлено у зв`язку із встановленням факту невиконання рішення уповноваженого державного органу про примусове повернення.

Таким чином, не дивлячись на визнане судом право ОСОБА_1 на оформлення посвідки на тимчасове проживання, ГУ ДМС у Закарпатській області відмовляє йому в оформленні посвідки з тих самих підстав.

Вважаючи, що відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання є неправомірною, оскільки позивач має право на оформлення посвідки відповідно до законодавства та висновків суду згідно прийнятого рішення, останній звернувся до суду з даним позовом.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що рішення від 09 листопада 2023 року ГУ ДМС України в Закарпатській області про відмову в оформленні посвідки на тимчасове проживання особі без громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняте без належних підстав, є незаконним та підлягає скасуванню.

Статтею 13 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод гарантується , що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, суд дійшов висновку, що позивачем виконано усі визначені законом умови, і є всі підстави , зазначені у п.16 статті 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для отримання ним посвідки на тимчасове проживання в Україні, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно частини першої статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в цій частині вимог.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Щодо вимоги позивача встановити судовий контроль за виконанням рішення, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні такої вимоги, враховуючи наступне.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Виходячи з обставин даної справи, суд приходить до висновку про безпідставність даного клопотання позивача, оскільки ним не наведено аргументованих доводів, а судом не встановлено в ході судового розгляду доказів, що свідчили б про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов`язувати суб`єктів владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Згідно частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі та слід стягнути з Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 сплачений ним при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 5, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області (вул. Грибоєдова, буд. 12а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, ) про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області від 09 листопада 2023 року № 10779 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на тимчасове проживання особі без громадянства ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

3. Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби в Закарпатській області видати особі без громадянства ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 посвідку на тимчасове проживання.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби в Закарпатській області (вул. Грибоєдова, буд. 12а, м. Ужгород, Закарпатська область, 88017, ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

5. В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець