Справа № 400/15082/23
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 р. № 400/15082/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачів1. Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, 2. Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001,
провизнання бездіяльності протиправною, скасування рішення від 08.06.2023 №37; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Миколаївській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Тернопільській області), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо незарахування ОСОБА_1 періоду роботи з 21.09.1978 року по 15.06.2005 року, згідно трудової книжки НОМЕР_1 протиправною;

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.06.2023 року № 37 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 21.09.1978 року по 15.06.2005 рік згідно трудової книжки НОМЕР_1 та призначити пенсію за віком.

Ухвалою від 18.12.2023 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін у судове засідання.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що незараховані відповідачами періоди роботи з 21.09.1978 року по 15.06.2005 рік підтверджуються даними трудової книжки. У відповідача 2 були відсутні підстави для відмови у призначенні пенсії та не зарахуванні спірних періодів роботи.

Відповідач 1 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що на першій сторінці трудової книжки НОМЕР_2 дописана дата народження позивача з порушенням вимог Інструкції № 58, а саме відсутнє посилання на відповідні документи. Відтак, відсутні правові підстави для зарахування до страхового стажу за періоди роботи з 21.09.1978 року по 15.06.2005 року згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 .

Так, страховий стаж позивача склав 6 років 1 місяць 21 день, що є недостатнім для призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону № 1058. Отже, рішення від 08.06.2023 року № 37 є правомірним та законним, прийнятим в межах, у спосіб та у відповідності до чинного законодавства України, у зв`язку з чим відсутні підстави для його скасування.

Відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви про призначення пенсії, до стажу позивача не можуть бути зараховані періоди роботи (з 21.09.1978 року по 15.06.2005 року) згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 , дата заповнення 21.09.1978 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки дописана дата народження заявниці завірена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутнє посилання на відповідні документи.

Крім того, не зараховано період навчання з 01.09.1977 року по 06.06.1984 року згідно диплому НОМЕР_3 , оскільки термін навчання перевищує загальновстановлений період.

Таким чином, у пенсійного органу відсутні правові підстави для зарахування вказаних періодів до стажу позивача та призначення їй пенсії за віком.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

01.06.2023 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі та раніше за текстом Закон № 1058).

За принципом екстериторіальності заяву позивача розлянуло ГУ ПФУ в Тернопільській області, яким 08.06.2023 року винесено рішення № 37 про відмову у призначенні пенсії.

Підстава відмови: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , дата заповнення 21.09.1978 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки дописана дата народження заявниці завірена з порушенням вимог Інструкції, про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме відсутнє посилання на відповідні документи. Окрім того, не зараховано період навчання з 01.09.1977 року по 06.06.1984 року згідно диплому НОМЕР_3 , оскільки термін навчання перевищує загальновстановлений період.

Не погоджуючись із відмовою у зарахуванні страхового стажу та відмовою у призначенні пенсії за віком, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Стаття 8 Закону № 1058 передбачає право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Закону № 1058 питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України від 05.11.1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788).

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 62 Закону № 1788 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1.2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок № 637). встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі, коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Періоди трудової діяльності зараховуються до страхового стажу при обчисленні пенсії за періоди до 01.01.2004 року згідно із Законом № 1788, а після 01.01.2004 року Законом № 1058.

Водночас, до страхового стажу прирівнюється весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року. Зокрема, й періоди навчання за денною (очною) формою у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до п. 8 Порядку № 637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Судом встановлено, відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уклала шлюб з ОСОБА_3 , та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно з копією диплому НОМЕР_3 зазначено, що ОСОБА_5 проходила навчання в Одеському технологічному інституті холодильної промисловості за спеціальністю технологія молока та молочних продуктів з 01.09.1977 року по 06.06.1984 рік, та отримала кваліфікацію інженер-технолог.

Також в архівній довідці від 05.10.2023 року № 02/451, наданої відділом документообігу Одеського національного технологічного університету, зазначається, що ОСОБА_2 з 01.09.1977 зарахована на 1-й курс Первомайського загальнотехнічного факультету на вечірнє відділення при Одеському тенологічному інституті холодильної промисловості.

У наказі Одеського технологічного інституту холодильної промисловості від 29.09.1979 року № 262 звказано, що з 23.02.1972 року ОСОБА_2 надавалась академічна відпустка по вагітності.

Відповідно до наказу Одеського технологічного інституту холодильної промисловості від 15.09.1980 року № 237, ОСОБА_2 вважається такою, яка повернулась з академічної відпустки з 01.09.180 року.

У наказі Одеського технологічного інституту холодильної промисловості від 14.06.1984 року № 138 значиться, що ОСОБА_2 відрахована з інститута 14.06.1984 року у зв`язку із закінченням теоретичного курсу навчання та захистом дипломного проекту.

Позивачу присвоєна кваліфікація інженера-технолога за спеціальністю «Технологія молока і молочних продуктів», вона отримала диплом КВ № 781686 від 06.06.1984 року, реєстр. № 71.

На підставі вищевказаного, можна зробити висновок що період навчання з 01.09.1977 року по 06.06.1984 року згідно диплому КВ № 781686, перевищує загальновстановлений період, через те, що громадянка ОСОБА_1 брала академічну відпусту у навчанні з 23.02.1979 року по 01.09.1980 рік у зв`язку з вагітністю.

Щодо відмови зарахування до трудового стажу періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_5 від 21.09.1978 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки дописана дата народження позивачки завірена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме відсутнє посилання на відповідні документи, суд зазначає наступне:

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року у справі № 754/14898/15-а.

Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Пунктом 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» від 27.04.1993 року № 301 (далі Постанова № 301) закріплено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Суд зазначає, що позивач не має нести тягар відповідальності, чи зазнавати негативних наслідків, через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, та не засвідчені належним чином виправлення, не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи згідно із записами у трудовій книжці, які в решті, виконані у відповідності до вимог Інструкції.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 року у справі № 428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі № 423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі № 548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Разом з тим, записи у трудовій книжці позивача, їх співставлення між собою, не містять протиріч, та у своїй сукупності, підтверджують факт роботи позивача у спірні періоди.

Законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Також періоди роботи позивача з 1998 року по 2005 рік підтверджуються Формою ОК-5 виданою Пенсійним фондом України з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі довідки № 433 від 19.10.2023 року виданої ДНЗ «Первомайським професійним промисловим ліцеєм» можна встановити, що позивач дійсно працювала інженером, з техніки безпеки в професійно-технічному училищі № 22 з 07.02.2005 року (наказ від 07.02.2005 року № 03) по 15.06.2005 року (наказ від 15.06.2005 року № 9).

З 17.02.2014 року відповідно до наказу № 158 від 17.02.2014 року Міністерства освіти і науки України, у зв`язку зі зміною типу га найменування ПТУ № 22 перейменоване в Державний навчальний заклад «Первомайський професійний промисловий ліцей».

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно не врахував до страхового стажу позивача періоди роботи з 21.09.1978 року по 15.06.2005 року.

Щодо позовних вимог зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком, суд зазначає наступне:

Відповідно до положень ч.1 та 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 1 р. 4 Указу Президента України «Про Концепцію вдосконалення судівництва для утвердження справедливого суду в Україні відповідно до європейських стандартів» від 10.05.2006 року № 361/2006 адміністративне судочинство спрямоване на захист прав особи у публічно-правових відносинах від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За своїм статусом у суспільстві учасники таких правовідносин перебувають у нерівних умовах, тому адміністративний суд має вжити всіх передбачених законом заходів, щоб захистити порушені органом влади права особи, в тому числі збирати докази з власної ініціативи, виходити за межі вимог сторін тією мірою, наскільки це необхідно для повного захисту прав особи.

Визнаючи протиправним та скасовуючи рішення від 08.06.2023 року № 37, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком, суд, з метою захисту порушеного права позивача, зобов`язує відповідача зарахувати до страхового стажу незарахований період роботи.

Одночасно з цим, оскільки до компетенції суду не належить здійснення перерахунку пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань, суд з метою ефективного та повного захисту прав позивача, відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України вважає за необхідне зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 01.06.2023 року з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що рішення про відмову в призначенні пенсії, яким позивачу також відмовлено у зарахуванні до страхового стажу спірних періодів, винесено ГУ ПФУ в Тернопільській області, судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань саме ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Керуючись ст.ст 2, 19, 139, 241 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 21.09.1978 року по 15.06.2005 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 08.06.2023 року №37 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) періоди роботи з 21.09.1978 року по 15.06.2005 рік згідно трудової книжки НОМЕР_1 .

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) від 01.06.2023 року про призначення пенсії за віком з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.

6. В решті позовних вимог відмовити.

7. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) судові витрати у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.05.2024 року.

Суддя О.В. Малих