Справа № 120/4475/24
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

29 травня 2024 р. Справа № 120/4475/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Маслоід О.С.,

за участю:

секретаря судового засідання: Сомик Ю.О.

позивача: ОСОБА_1 ,

представника відповідача: Дмитрук Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про залишення позовної заяви без розгляду та заяву про поновлення строку в адміністративній справі

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (вул. Театральна, 10, м. Вінниця, 21050)

про: визнання протиправним та скасування пункту наказу

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування пункту наказу.

В межах цієї справи позивачем оскаржується наказ відповідача №324 від 11.03.2024 року, яким до нього застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани (п. 1 наказу).

Ухвалою суду від 10.04.2024 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24.05.2024 року за вх. № 30994/24 до суду від третьої особи надійшла заява про залишення позову без розгляду. Вказана заява мотивоване тим, що з оскаржуваним наказом позивач ознайомлений 19.04.2024 року. Водночас відповідно до ч. 4 ст. 31 Дисциплінарного статуту поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Таким чином, кінцевим строком звернення до суду з даним позовом було 03.04.2024 року, однак позивач звернувся до суду 05.04.2024 року. Враховуючи вищевикладене відповідач вказує, що позивач звернувся до суду з порушенням встановленого строку звернення.

В судове засідання 29.05.2024 року з`явилися сторони. Судом винесено на розгляд заяву про залишення позову без розгляду.

Так, позивачем в судовому засіданні подано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій вказано, що у відведений 15-день строк звернення він, відповідно до займаної посади, був задіяний у слідчих заходах (добове чергування у складі слідчо-оперативної групи, проведення негласних слідчих дій, затримання злочинця). Позивач зауважує, що в період з 25.03.2024 року по 31.03.2024 року тривалість його робочого тижня становила понад 70 годин, що, в свою чергу, вплинуло на фізичний та психологічно-емоційний стан. Крім того, в судовому засіданні позивач наголосив на тому, що в силу його зайнятості в сфері кримінального та кримінально-процесуального права, йому знадобився час для ґрунтовної підготовки позовної заяви та звернення до суду, а також для ознайомлення із матеріалами службового розслідування. З огляду на наведене, позивач просить визнати поважними причини пропуску ним строку звернення до суду та поновити такий строк.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду, суд керується такими мотивами.

Так, положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Ч. 3 ст. 122 КАС України вказує, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Так, з оскаржуваним наказом позивач ознайомився 19.03.2024 року, а до суду звернувся 05.04.2024 року.

Водночас суд звертає увагу на приписи ст. 31 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, яка регламентує порядок оскарження дисциплінарного стягнення, застосованого у період дії воєнного стану, та зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє дотепер.

Згідно з ч. 4 вищезгаданої статті поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення, звернувшись до адміністративного суду протягом 15 днів з дня його ознайомлення з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, кінцевим строком звернення до суду з даним позовом було 03.04.2024 року, водночас позивач звернувся до суду 05.04.2024 року.

Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що позивач звернувся до суду з порушенням встановленого строку звернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналіз положень ст. 123 КАС України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Так, ст. 123 КАС України передбачено, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання можливості останньому подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Отже, вказані правила процесуального закону щодо надання позивачеві можливості подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (ч. 3, 4 ст. 123 КАС України).

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 123 КАС України позивачем подано заяву поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

У постанові від 17.09.2020 року по справі № 640/12324/19 Верховний Суд зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом або пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10.09.2020 року по справі №806/2321/16.

Беручи до уваги викладені в заяві про поновлення строку обставини у сукупності, враховуючи доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення, суд вважає наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Крім того суд зауважує, що пропущений строк звернення до суду є незначним (1 день).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви є порушенням права на справедливий судовий захист.

Європейським судом з прав людини вказано на те, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «Зубац проти Хорватії» (Beles and Others v. The Czech Republic), № 47273/99, пп. 50-51 та 69, а також «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), № 35787/03, п. 29).

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

Виходячи з аналізу практики Європейського суду з прав людини та враховуючи обставини вказаної справи, суд, з метою уникнення надмірного формалізму та гарантування реалізації позивачем права доступу до суду, дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачеві строку звернення до суду.

У зв`язку з вищенаведеними висновками заява відповідача про залишення позову без розгляду не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним позовом.

У задоволенні заяви Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 03.06.2024 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна