Справа № 522/3977/24
Суддя: Свячена Ю. Б.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3977/24
Провадження № 2-а/522/92/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі судового засідання Сирової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції за участю третьої особи Інспектора 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Зінченка Артема Миколайовича про скасування постанови серії ЕНА №1613686 від 08 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції за участю третьої особи Інспектора 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ЕНА №1613686 від 08 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 березня 2024 року інспектором 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшим лейтенантом поліції Зінченко А.М. було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за порушення п. 8.7.3.е. Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн. Позивач зазначає, що інспектор Зінченко А.М. незаконно розглядав справу на місці зупинки автомобіля, позбавив його можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме: проігнорував порядок, встановлений ст. 278, 279 КУпАП. За таких обставин, позивач вважає вказану постанову незаконною та просить її скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в заяві.

08 квітня 2024 року позивачем на адресу суду надіслано уточнену позовну заяву, в якій додатково зазначено, що інспектор Зінченко А.М. виніс постанову за порушення, яке не відповідає дійсності та зазначив максимальну суму штрафу, чим перевищив свої службові обов`язки, тому він просить сплату штрафу покласти саме на інспектора ОСОБА_2 у зв`язку з перевищенням службових обов`язків та неповагою до учасника бойових дій. Крім того просив звільнити його від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про судовий збір» як учасника бойових дій.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2024 року провадження по справі відкрито та призначено судове засідання.

20 травня 2024 року до суду від представника Департаменту патрульної поліції до суду надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач категорично не погоджується з вимогами позивача, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. На підтвердження своїх доводів зазначає, 08.03.2024 року інспектор 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, 26, виявив транспортний засіб КІА К5, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом проїхав на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, хоча водій повинен був у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Крім того, під час розгляду справи інспектор поліції пояснив гр. ОСОБА_1 суть скоєного правопорушення, роз`яснив йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав поліцейським письмового пояснення по суті вчиненого правопорушення, інших заяв від позивача не надходило. Крім того, ОСОБА_1 було роз`яснено право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП, що підтверджується власним підписом гр. ОСОБА_1 в оскаржуваній постанові.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі, що додається до відзиву.

Виходячи з вищезазначеного, постанова відносно позивача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1613686 від 08.03.2024 року, на думку відповідача, повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та винесена на підставі доказів, які містяться в справі.

Щодо правомірності дій відповідача під час розгляду справи про адміністративне правопорушення органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, ч. 2 ст. 122 КУпАП).

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

У статті 258 КУпАП наведено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Пунктом 2.3 Рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року «у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення» встановлено, що законодавство передбачає випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а на місці вчинення правопорушення виноситься постанова, в такому разі притягнення особи до адміністративної відповідальності фактично відбувається у скороченому провадженні.

Таким чином, законодавством, як виключення, передбачено процедуру скороченого провадження при притягненні особи до адміністративної відповідальності, під час якої фіксація адміністративного правопорушення, розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на правопорушника відбувається безпосередньо на місці його вчинення. Протокол про адміністративне правопорушення у такому випадку не складається.

Крім того, постановою Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17 зроблено висновок, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в Кодексі України про адміністративні правопорушення.

Разом з тим, як зазначає відповідач, в обґрунтування власної правової позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт вчинення ним порушення п. 8.7.3.е ПДР України, тож на переконання відповідача, ОСОБА_1 таким чином, намагається уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення

Враховуючи вищезазначене, відповідач просить залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У судове засідання 27 травня 2024 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 27 травня 2024 року на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року N 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон N 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону N 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 77 КАС України (в редакції, чинній на момент складення оскаржуваної постанови), у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї норми випливає, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності посилань на докази, що підтверджують факт вчиненого правопорушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Судом встановлено, що 08 березня 2024 року інспектором 2 взводу 5 роти 2 батальйону УПП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №1613686 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за те, що 08.03.2024 року об 11 год. 26 хв. у м. Одесі по вул. Фонтанська дорога, 26, водій керуючи транспортним засобом KIA K5 д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3.е ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП та застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн.

Зазначена подія була зафіксована відеореєстратором, встановленим в службовому автомобілі.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 цього Закону учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Пунктом 1.1 ПДР України визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

У відповідності до п. 8.7.3.е ПДР, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоні миготливі сигнали забороняють рух.

Відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди та тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 510,00 грн. Тож сума стягнення в розмірі 510,00 грн, яка зазначена в постанові серії ЕНА №1613686 від 08.03.2024 року інспектором ОСОБА_2 , є законною та обґрунтованою, а ствердження позивача щодо перевищення посадовою особою службових обов`язків шляхом зазначення максимальної суми штрафу не відповідає дійсності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

За ст. 52 ЗУ «Про дорожній рух» контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Частиною 1 статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

За приписами ст. 258, 283 КУпАП, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський може виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Дане правило міститься в п. 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України 07.11.2015 N 1395 (далі - Інструкція N 1395), зокрема справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З наведених положень випливає, що суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішення обов`язково вказує інформацію про докази, які підтверджують факт вчинення викладеного у рішенні порушення.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення, суд зазначає, що остання прийнята уповноваженою особою з дотриманням процедури, встановленої вищенаведеними нормами, зміст постанови відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Позивач не заперечує статус водія автомобіля марки KIA K5 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням якого вчинено адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 14-3 КУпАП України адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, в силу положень ч. 1 ст. 14-3 КУпАП України ОСОБА_1 , як водій автомобіля марки KIA K5 д.н.з. НОМЕР_1 , є відповідальною особою, яка у випадку вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, буде нести адміністративну відповідальність.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а саме: рух на заборонений (червоний) сигнал світлофора підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі

На відеозаписі вбачається, як позивач керуючи транспортним засобом КІА К5 д.н.з. НОМЕР_1 , здійснює проїзд на заборонений червоний сигнал світлофора, що зафіксовано на 11:03:28 год. (13 секунда запису). На момент включення на світлофорі забороняючого червоного сигналу автомобіль KIA знаходився на стоп-лінії, але водій не зупинив транспортний засіб, чим порушив вимоги ч. 2 ст. 122 КУпАП чим міг створити загрозу чи небезпеку для пішоходів.

У даному випадку, законодавство дозволяє вчинювати розгляд справи і накладення адміністративного стягнення на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, а наданий до суду відеозапис відповідає вимогам ст. 251 КУпАП. Окрім того, позивачем в обґрунтування позовної заяви не надано жодних доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, тож суд погоджується з доводами відповідача, щодо того, що ОСОБА_1 таким чином, намагається уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.

Аналізуючи докази, надані сторонами по справі, суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження порушення позивачем вимог п. 8.7.3.е ПДР України, тому дії відповідача щодо складення оскаржуваної постанови були обґрунтованими і законними і підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2, ст. 122 КУпАП немає. Щодо ствердження позивача стосовно перевищення службових обов`язків та неповаги, суд не бере їх до уваги, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Щодо судового збору, згідно п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. ОСОБА_1 є учасником бойових дій згідно посвідчення серії НОМЕР_2 від 11.10.2023 року, яке міститься в матеріалах справи, тому суд не вбачає підстав для стягнення з нього судового збору.

Керуючись ст. 2; 5-6; 8-9; 72-77; 90; 139; 205; 242-247 КАС України, на підставі ст. 19 Конституції України, ст.3; 18; 35 Закону України «Про Національну поліцію», ст. 122; 251; 252; 268 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції за участю третьої особи Інспектора 2 взводу 5 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Зінченка Артема Миколайовича про скасування постанови серії ЕНА №1613686 від 08 березня 2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ю. Б. Свячена

27.05.24