Справа № 520/7572/24
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року № 520/7572/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому з урахуванням уточнень просив суд:

- визнати протиправним рішення військової частини НОМЕР_1 , про відмову у звільненні солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, на підставі рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської - консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 невідкладно, але не пізніше 15 днів звільнити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 у п`ятнадцяти денний строк подати суду звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у звільненні солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, на підставі рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської - консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду, на думку позивача, є протиправним.

Відповідач, Військова частина НОМЕР_1 , подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить службу у Військовій частині НОМЕР_2 .

13.07.2023 позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на підставі п. п. г) п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», (необхідність постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я погребують постійного догляду).

До рапорту позивачем додані медичний висновок лікарсько-консультативної комісії від 07.07.2023 № 265, наданий ОСОБА_2 про те що вона є невиліковно хворою та через порушення функцій організму потребує постійного догляду; довідку про зареєстрованих у житловому приміщені (довідка про склад сім`ї); копію свідоцтва про розірвання шлюбу; копії паспортів; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (брат).

Позивач, не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не звільнення його зі служби, звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 по справі № 520/29849/23 визнано протиправним та скасовано рішення Військової частини НОМЕР_1 про відмову ОСОБА_1 у звільненні з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 14.07.2023 про звільнення його з військової служби, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 по справі № 520/29849/23 набрало законної сили 30.01.2024.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно листа Військової частини НОМЕР_1 №1571/2207 від 08.03.2024 на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 р. №520/29849/23 командуванням військової частини НОМЕР_1 повторно розглянуто підстави для звільнення солдата ОСОБА_1 . Вказано, що висновок ЛКК в даному випадку не є належним підтверджуючим документом для звільнення зі служби за мобілізацією в Збройних Силах України за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Зазначено, що особа, відносно якої солдат ОСОБА_1 , навідник зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно- артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , має намір звільнитися з військової служби, є його матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто повнолітньою особою. Повідомлено, що прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 , навідника зенітного кулеметного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 відповідно до підпункту г пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу - у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка) здійснюється відповідно до повнолітніх родичів на підставі наданих ним документів не є можливим.

Позивач, вважаючи протиправним рішення відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі по тексту - Закон №2232).

Частиною першою статті 2 Закону №2232 передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (частина друга статті 2 Закону №2232).

Одним із видів військової служби згідно з частиною шостою статті 2 Закону №2232 є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії режиму воєнного стану неодноразово продовжувався та триває на момент розгляду даної справи.

Відповідно до частини сьомої статті 23 Закону №2232 для громадян України, які призвані на військову службу, встановлюються такі строки військової служби в календарному обчисленні, зокрема: для військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, - до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Водночас, питання звільнення з військової служби врегульовано статтею 26 Закону №2232.

Так, підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої вказаної статті передбачено, що військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), зокрема: необхідність здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Отже, необхідність здійснення постійного догляду за відповідною особою підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

До рапорту позивача від 13.07.2023 було додано висновок лікарської консультативної комісій №265 від 07.07.2023, згідно якого ОСОБА_2 є невиліковно хворою, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду

При цьому, згідно з частиною сьомою статті 26 Закону №2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення).

Згідно з пунктом 233 Положення військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

В рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 по справі № 520/29849/23, яке набрало законної сили 30.01.2024, судом встановлено, що 14.07.2023 у В/ч НОМЕР_2 зареєстрований рапорт позивача від 13.07.2023, в якому просив про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі пункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Дослідивши в сукупності зміст вказаних документів, суд констатував про наявність у позивача права звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на обставини встановлені в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 29.12.2023 по справі № 520/29849/23, суд у даній справі приходить до висновку, що рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у звільненні солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, на підставі рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської - консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховую викладене та для ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 невідкладно, але не пізніше 15 днів звільнити солдата ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Так, наразі у суду відсутні підстави вважати, що відповідачем після набрання законної сили даним рішенням суду не буде проведено процедуру звільнення позивача з військової служби.

При цьому, рішенням у даній справі зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду.

Тобто, права позивача було відновлено належним чином.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у вказаній частині

Щодо встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі, суд зазначає, що згідно приписів ч.1 ст. 382 КАС України, встановлення такого контролю є правом, а не обов`язком суду, відповідно до фактичних обставин справи.

В даній справі суд не вбачає підстав для застосування судового контролю.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову у звільненні солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, на підставі рапорту про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської - консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити солдата ОСОБА_1 призваного на військову службу на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 за мобілізацією та зарахованого у штат в/ч НОМЕР_2 на посаду стрільця зенітника зенітного ракетного відділення зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки, з військової служби за сімейними обставинами на підставі п.п. г п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України № 2232-ХІІ, у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка за висновком лікарської консультативної комісій є невиліковно хвора, яка через порушення функцій організму потребує постійного постороннього догляду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.