Справа № 300/2983/23
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 300/2983/23 пров. № А/857/5525/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року (головуючий суддя Остап`юк С.В., м. Івано-Франківськ) у справі № 300/2983/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (далі Постанова №168), починаючи з 01.03.2023 року з індексацією в розмірі 1,197 без обмеження максимальним розміром як пенсії, так індексації; з урахуванням надбавки за інвалідність внаслідок війни 2 групи починаючи з 01.12.2019 року з подальшим збільшенням, розмір якого визначається прожитковим мінімумом для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку та виплати позивачу з 01.03.2023 пенсії із застосуванням обмеження її максимальним розміром, без врахування індексації згідно з Постановою № 168 та без врахування з 01.12.2019 підвищення пенсії в розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити позивачу з 01.03.2023 пенсію, з врахуванням індексації згідно з Постановою № 168 та з врахуванням з 01.12.2019 підвищення пенсії в розмірі 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність як особі з інвалідністю 2 групи внаслідок війни, без обмежень максимальним розміром.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач та відповідач оскаржили його в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі №300/2983/23 - без змін.

13 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №300/2983/23, яка мотивована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області електронним листом від 12.02.2024 року № 1714-911/К-02/8-0900/24 повідомило його про те, що зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії з врахуванням індексації на виконання Постанови № 168 в розмірі 1,197 без обмеження максимальним розміром 1 500 гривень з 01.03.2023 на Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області судовим рішенням не покладено. Позивачу є незрозумілим рішення суду в частині, чи словосполучення «без обмеження максимальним розміром» стосується й індексації, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України № 168, і чи така індексація має здійснюватися без обмеження максимальним розміром у 1500 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року роз`яснено ОСОБА_1 , що словосполучення «без обмежень максимальним розміром» не стосується індексації пенсії згідно з Постановою № 168, оскільки розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, передбаченого пунктами 1-7 цієї постанови, не може перевищувати 1500 гривень.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою роз`яснити рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року у справі №300/2983/23 в частині того, що словосполучення «без обмежень максимальним розміром» стосується й індексації, на виконання Постанови № 168, яка має бути нарахована і виплачуватись без обмеження максимальним розміром у 1500 грн.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення суду тлумачиться як таке, яке не містить порядку проведення перерахунку пенсії з урахуванням індексації на виконання Постанови № 168 без обмеження максимальним розміром у 1500 грн. Вказує, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали проігноровано ч. 1 ст. 2 Закону №1282-XII, відповідно до якої індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення). Зазначає, що обмеження індексації сумою 1500 грн., визначеною п.10 Постанови № 168, незважаючи на визначений КМУ індекс 1,197, є дискримінаційним стосовно військових пенсіонерів, чия пенсія перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 254 КАС України за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Частиною 3 статті 254 КАС України передбачено, що суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження. У разі необхідності суд може розглянути питання роз`яснення судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи та державного виконавця. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання (ч. 4 статті 254 КАС України).

Зі змісту наведеної норми вбачається, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли воно є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта, викладення рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

При цьому, конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим дана правова норма не містить, а із її змісту вбачається, що пояснення щодо незрозумілості має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Верховним Судом у постанові від 13 вересня 2019 року у справі №816/1512/15 зазначено, що роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом. Зокрема, це стосується недотримання вимоги ясності, визначеності судового рішення, яка означає, що судове рішення не може містити положень, що викликають суперечки під час виконання рішення. Підставою для подання заяви про роз`яснення рішення, є його незрозумілість.

Таким чином, у заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у рішенні є незрозумілим, в чому полягає неясність рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання.

Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2020 року у справі № 22а-11177/08 вказав, що фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому, суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в постановлене рішення.

Також у постанові від 20 грудня 2023 року у справі № 400/2839/22 Верховний Суд, надаючи тлумачення положенням статті 254 КАС України, зазначив, що роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення певних текстуальних недоліків (якості) резолютивної частини судового акта, який полягає у поясненні рішення суду у більш зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина для учасників спору є логічною та не допускає кілька варіантів тлумачення. Без відповідного роз`яснення виконання рішення суду може бути ускладненим або взагалі неможливим.

Колегія суддів наголошує, що механізм роз`яснення судового рішення, визначений статтею 254 КАС України, не допускає тлумачення судом норм процесуального права, а натомість, передбачає уточнення змісту судового рішення, зокрема, у спосіб зміни формулювання викладення відповідної частини судового рішення на більш чітке та зрозуміле, уточнення окремих положень судового рішення, які є нечіткими або допускають неоднозначність їх тлумачення, пояснення застосованих судом термінів або понять. Однак, за будь-яких умов, не допускається зміна змісту судового рішення шляхом його звуження або розширення.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2024 року у справі №460/9602/20.

Як вже було встановлено, позивач звернувся до суду із заявою про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №300/2983/23 в частині, що словосполучення «без обмежень максимальним розміром» стосується й індексації на виконання Постанови № 168, без обмеження її максимальним розміром у 1500 гривень.

В апеляційній скарзі наголошується, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення суду тлумачиться як таке, яке не містить порядку проведення перерахунку пенсії з урахуванням індексації на виконання Постанови № 168 із застосуванням коефіцієнту 1,197 без обмеження максимальним розміром 1500 грн.

Проаналізувавши рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у даній справі у взаємозв`язку з мотивами поданої позивачем заяви про її роз`яснення, колегія суддів вважає, що доводи позивача не стосуються питання незрозумілості/нечіткості рішення суду, а стосуються насамперед незгоди позивача з результатом його виконання.

Суть поданої заяви не зводиться до незрозумілості змісту судового рішення, натомість зводиться до необхідності вказати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, які дії необхідно вчинити задля повного вирішення питань, що пов`язані з даним судовим спором з метою поновлення прав позивача, шляхом здійснення перерахунку пенсії позивача з урахуванням вимог Постанови №168, починаючи з 01.03.2023 року, з індексацією з врахуванням коефіцієнту в розмірі 1,197, без обмеження максимальним розміром індексації.

Колегія суддів зауважує, що роз`яснення порядку та способу виконання рішення суду шляхом використання механізму, визначеного статтею 254 КАС України, не допускається.

Натомість порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, встановлення судового контролю за виконанням судових рішень, а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, можуть бути розглянуті і вирішені судом відповідно до статей 382, 383 КАС України.

До подібних висновків прийшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 20 лютого 2019 року у справі № 814/907/16, від 01 вересня 2020 року у справі № 806/984/18.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 реалізував своє право на апеляційне оскарження рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у даній справі.

При поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 наголошувалось, що виклад резолютивної частини рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року у справі №300/2983/23 містить ризики щодо апелювання відповідача до того, що зобов`язання, які покладені судовим рішенням на органи Пенсійного фонду України, не визначають окремого порядку проведення перерахунку пенсії, що в подальшому може призвести до невиконання чи виконання не в повному обсязі відповідачем рішення суду й, відповідно, зумовить потребу подальшого відновлення порушеного права у судовому порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення без змін.

Наведене ще раз доводить, що мотиви заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення фактично зводяться до незгоди із способом виконання рішення суду, що є підставою для звернення до суду в порядку, визначеному ст.ст. 382, 383 КАС України, а не його роз`яснення.

Згідно з висновками, що сформульовані у рішенні ЄСПЛ «BALAN v. The Republic of Moldova (No. 2)» (заява № 49016/10), Суд зобов`язаний не допускати порушення принципу правової визначеності під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення. У цій справі ЄСПЛ вказав, що роз`яснення рішення, яке в результаті фактично змінює спосіб його виконання, виходить за межі звичайного тлумачення чи виправлення канцелярських або судових помилок, що має наслідки, несумісні з принципом юридичної визначеності, гарантовані статтею 6 Конвенції.

У контексті наведеного вище, а також враховуючи те, що мотиви вказаної заяви стосуються роз`яснення порядку та способу виконання рішення суду шляхом використання механізму, визначеного статтею 254 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 у справі №300/2983/23, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід скасувати, а у задоволенні заяви про роз`яснення рішення - відмовити.

Керуючись ст. 254, ст. 311, ст. 312, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року у справі № 300/2983/23 скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30 жовтня 2023 року у справі №300/2983/23.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар