Справа № 240/1105/24
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/1105/24

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , у якому, з урахуванням заяви на усунення недоліків, просить:

- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 в частині відмови у виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення (його частини), в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, як члену сім`ї військовослужбовця Збройних Сил України, що є безвісно відсутнім;

- зобов`язати прийняти рішення щодо виплати частини грошового забезпечення, що належить зниклому безвісті військовослужбовцю ОСОБА_2 на користь його непрацездатного батька ОСОБА_1 , що перебував на утриманні свого сина з 27 травня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилаються на те, що має право на отримання виплат грошового забезпечення його зниклого сина, який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Починаючи з 27.05.2023, після надходження на ім`я командира військової частини заяви від колишньої дружини ОСОБА_3 щодо виплати грошового забезпечення на користь його дитини, батькові військовослужбовця відмовили у виплатах. Батько військовослужбовця фактично позбавлений допомоги від свого сина, у якого перебував на утриманні та з яким вели спільне господарство.

Ухвалою суду від 04.03.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Відповідач 08.04.2024 подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідно до Порядку №884 першочергове право на виплату грошового забезпечення має саме законний представник неповнолітніх дітей, а право на виплату у батьків виникає тільки у разі якщо у військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

Вирішуючи спір по суті, судом встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до сповіщення сім`ї № НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 від 08.02.2023 №1/5/795 безвісті зник 03.02.2023 під час штурмових дій та обстрілів противником зі сторони ЗС РФ поблизу н.п. Парасковіївка Донецької області.

Згідно листа №3142 від 07.03.2023 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 повідомлено ОСОБА_1 про прийняття командиром військової частини рішення виплачувати Вам 50% всіх видів грошового забезпечення Вашого сина.

Згідно листа №6090 від 03.05.2023 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 повідомлено ОСОБА_1 про прийняття командиром військової частини рішення виплачувати Вам всі види грошового забезпечення Вашого сина.

Згідно листа №7465 від 27.05.2023 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 повідомлено ОСОБА_1 , що у зв`язку з надходженням заяви від громадянки ОСОБА_4 на виплату їй грошового забезпечення безвісти зниклого військовослужбовця ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього їх спільного сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні підстави виплачувати Вам грошове забезпечення Вашого сина.

Відповідно до акту Димерської селищної ради №1831/М-А від 07.07.2023 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та до 24.02.2023 проживав разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по АДРЕСА_1 .

Актом №2140 №У-А від 16 жовтня 2023 року встановлено під час обстеження, що у житловому будинку АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син, військовослужбовець ЗСУ, перебував у зоні бойових дій, вважається зниклим з 03.02.2023.

ОСОБА_1 , вважає протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті йому грошового забезпечення (його частини), в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, як члену сім`ї військовослужбовця Збройних Сил України, що є безвісно відсутнім. Він, як батько військовослужбовця фактично позбавлений допомоги від свого сина, у якого перебував на утриманні та з яким вели спільне господарство.

Враховуючи таку бездіяльність зі сторони командира військової частини НОМЕР_1 протиправною, позивач для захисту порушених прав звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В розумінні п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною 6 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» (далі - Порядок №884).

Відповідно до п. 4 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).

До заяви додаються: копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування); довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті); копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності); копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності); копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).

За змістом п. 5 Порядку №884 командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.

У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.

Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі: подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку; подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку; подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку; з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.

Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.

Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.

У відповідності до п. 7 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.

Між тим, суд відмічає, що відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 Сімейного кодексу України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

З наведеного законодавчого регулювання спірних правовідносин вбачається, що батьки зниклого безвісти військовослужбовця мають право на отримання грошового забезпечення такого військовослужбовця лише за умови відсутності шлюбних відносин, а також відсутності на його утриманні неповнолітніх дітей.

З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2023 ОСОБА_4 звернулась до командира в/ч НОМЕР_1 з заявою про нарахування та виплату неповнолітньому сину ОСОБА_2 , який безвісти зник та проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 грошове забезпечення, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884. До заяви додаю: копію свідоцтва про народження ОСОБА_5 , копію паспорта і ІПН ОСОБА_4 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (реєстрація актового запису про шлюб, відомості про розірвання шлюбу), копія постанови про відкриття виконавчого провадження (аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 ), довідка з банківськими реквізитами.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №4929 від 29.05.2023 "Про виплату грошового забезпечення сім`ям безвісти зниклих військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 " припинено виплату всіх видів грошового забезпечення з 12 травня 2023 року ОСОБА_1 , батьку зниклого безвісти солдата ОСОБА_2 . З 12 травня 2023 року здійснювати виплату належного грошового забезпечення військовослужбовцям які вважаються захоплені у полон або заручниками, а також зниклими безвісти у розмірі 100% всіх видів грошового забезпечення наступним членам їх сімей: солдат ОСОБА_2 , опікун неповнолітнього сина ОСОБА_6 .

Главою 17 Цивільного кодексу України врегульовано поняття представництва. Зокрема, ст.242 ЦК України визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

Враховуючи наявність у ОСОБА_2 неповнолітнього сина ОСОБА_5 , який має переважне право на отримання всіх видів грошового забезпечення пропавшого безвісти військовослужбовця, батько зниклого безвісти ОСОБА_2 не має право на отримання грошового забезпечення, яке отримував його син.

За наведених фактичних обставин та правового регулювання спірних правовідносин та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Решта доводів позивача не впливають на прийняте рішення та на вирішення спору по суті, а тому, судом не надається їм правова оцінка.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» з відповідача судові витрати у відповідності до статті 139 КАС України не стягуються.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук