Справа № 380/22988/23
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/22988/23 пров. № А/857/4269/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл., Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській обл., про визнання протиправним та скасування рішення про перерахунок пенсії за віком, спонукання до вчинення певних дій (суддя суду І інстанції: Гулкевич І.З., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 25.01.2024р., м.Львів; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

27.09.2023р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним рішення Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України у Львівській обл. № 7 від 08.06.2023р. про перерахунок пенсії;

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. з 17.04.2023р. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу наступних періодів роботи:

з 02.01.1988р. по 01.10.1994р. в Долинському УТТ;

з 16.10.1995р. по 01.04.1999р. в Акціонерному товаристві відкритого типу /АТВТ/ «Самотлортранс»;

з 17.04.1999р. по 30.06.2000р. в Акціонерному товаристві /AT/ «Самотлортранс-буд»;

з 01.07.2000р. по 27.01.2011р., з 01.04.2011р. по 25.09.2012р., з 26.09.2012р. по 21.05.2015р., з 11.06.2015р. по 06.12.2015р. в ТзОВ «Самотлортранс»;

з 18.02.2016р. по 06.05.2016р., з 04.06.2016р. по 08.08.2016р. в Товаристві з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Недра»;

зобов`язати ГУ ПФ України у Львівській обл. з 17.04.2023р. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», враховуючи при обчисленні заробітну плату (дохід) згідно довідок №№ 46, 47, 48, 49 від 08.02.2016р., виданих ТзОВ «Самотлортранс», з урахуванням раніше виплачених сум;

стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській обл. на його користь судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147 грн. 20 коп. (а.с.1-8, 28).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними матеріалами справи (а.с.31 і на звороті).

Відповідно до ухвали суду від 12.12.2023р. залучено до участі у справі співвідповідача ГУ ПФ України в Закарпатській обл. (а.с.52-53).

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. заявлений позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 7 від 08.06.2023р. про перерахунок пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано відповідача ГУ ПФ України у Львівській обл. зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи в Долинському УТТ з 01.01.1991р. по 01.10.1994р.; з 16.10.1995р. по 01.04.1999р. в АТВТ «Самотлортранс»; з 17.04.1999р. по 30.06.2000р. в АТ «Самотлортранс-Буд»; з 01.07.2000р. по 27.01.2011р., з 01.04.2011р. по 25.09.2012р., з 26.09.2012р. по 21.05.2015р., з 11.06.2015р. по 06.12.2015р. в ТзОВ «Самотлортранс»; з 18.02.2016р. по 06.05.2016р., з 04.06.2016р. по 08.08.2016р. в ТзОВ «Недра»; зобов`язано ГУ ПФ України у Львівській обл. здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком позивачу з 01.04.2023р. з врахуванням заробітної плати, відображеної у довідках №№ 46, 47, 48, 49 від 08.02.2016р., виданих ТзОВ «Самотлортранс», та здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФ України у Львівській обл. 2147 грн. 20 коп. сплаченого судового збору (а.с.97-99).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач ГУ ПФ України в Львівській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заявленого позову відмовити в повному обсязі (а.с.103-107).

В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території російської федерації /рф/ по 31.12.1991р.

Позивачу призначено пенсію за віком з 17.04.2018р. у віці 55 років відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом російської федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення, як особі, яка працювала у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі.

Для визначення права на пенсію за віком при первинному призначенні пенсії у віці 55 років позивачу враховано період роботи у місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі з 01.01.1991р. по 08.08.2016р. (у тому числі періоди роботи з 01.01.1991р. по 01.10.1994р., з 16.01.1995р. по 01.03.1995р., з 15.04.1995р. по 31.05.1995р., з 16.10.1995р. по 01.04.1999р. в АТВТ «Самотлортранс», з 17.04.1999р. по 30.06.2000р. в ЗАТ «Самотлортранс-буд», з 01.07.2000р. по 27.01.2011р., з 01.04.2011р. по 21.05.2015р., з 11.06.2015р. по 06.12.2015р. у ТзОВ «Самотлортранс», з 18.02.2016р. по 06.05.2016р., з 04.06.2016р. по 08.08.2016р. у ТзОВ «Недра».

Стаж для визначення права на пенсію склав 35 років 10 місяців 01 день, страховий стаж для розрахунку пенсії склав 11 років 06 місяців 18 днів.

При проведенні індивідуально-масового перерахунку з 01.04.2023р., з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії, стаж для визначення права склав 37 років 06 місяців 15 днів, страховий стаж для розрахунку пенсії склав 13 років 03 місяці 03 дні (стаж врахований за періоди з 01.09.1978р. по 13.07.1981р., з 10.05.1982р. по 27.06.1984р., з 30.04.1985р. по 01.01.1988р., з 02.01.1988р. по 31.12.1990р. (у Долинському УТГ), з 16.06.2017р. по 31.12.2022р., з 14.02.2022р. по 28.02.2023р.).

Розмір пенсійної виплати обчислено з урахуванням страхового стажу роботи 13 років 03 місяці 03 дні, коефіцієнт стажу - 0,13250 (стаж враховано по 28.02.2023) та із середньомісячної заробітної плати 16716 грн. 26 коп. (7405 грн. 03 коп. показник середньої заробітної плати, який враховується для обчислення пенсії х 2,25742) за період роботи з 01.10.1985р. по 30.09.1990р. (довідка № 1635 від 18.05.2018р. про заробітну плату за період з 01.10.1985р. по 31.12.1987р., видана ПАТ «Долинанафтогаз», та довідка № Б-33 від 21.01.2016р. за період з 01.01.1988р. по 30.09.1990р., видана архівним відділом ХМАО-Югра) та з 01.06.2017р. по 30.04.2018р. згідно із даними персоніфікованого обліку, індивідуальний коефіцієнт заробітку - 2,25742.

В зв`язку з цим довідки про заробітну плату №№ 46, 47, 48, 49 від 08.02.2016р., які видані ТзОВ «Самотлортранс» (рф) за період з 01.01.2000р. по 31.12.2015р. не враховано до обчислення пенсії.

Оскільки позивачем не надано первинних документів, на підставі яких були видані довідки про заробітну плату, та враховуючи неможливість проведення перевірки цих довідок у зв`язку з військовою агресією рф проти держави Україна, а також відсутність інформації щодо сплати страхових внесків за періоди його роботи, спеціалістами ГУ ПФ України у Львівській обл. правомірно не враховано довідки про заробітну плату.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 17.04.2018р., позивачу призначено пенсію відповідно до Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом рф про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі в галузі пенсійного забезпечення.

Із 01.04.2023р. пенсію позивача перераховано відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується рішенням відповідача № 07 від 08.06.2023р. (а.с.23-24).

Листом № 1300-5202-8/126836 від 01.09.2023р. на запит позивача щодо його пенсійного забезпечення відповідач ГУ ПФ України у Львівській обл. повідомив, що розмір пенсійної виплати станом на 01.08.2023р. склав 2657 грн. 88 коп. Починаючи з 01.01.2023р., рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення. 02.12.2022р. набрала чинності постанова КМ України № 1328 від 29.11.2022р. «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення». До страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території рф по 31.12.1991. Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії враховується за періоди страхового стажу набутого на території України, на умовах, визначених ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи зазначене, періоди роботи, які набуті на території рф після 01.01.1992р., та заробітна плата за період з 01.01.2000р. по 31.12.2015р. відповідно до довідок про заробітну плату №№ 46, 47, 48, 49 від 08.02.2016р., що видані ТзОВ «Самотлортранс» не враховані для обчислення пенсії (а.с.20-21).

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача про відмову у перерахунку пенсії та із розрахунком пільгового стажу, позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та частково задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що представленими доказами, зокрема, записами у трудовій книжці позивача та відповідними довідками, підтверджується, що позивач у спірні періоди працював на підприємствах, що знаходяться на території рф.

При цьому обставини, що з 01.01.2023р. рф припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., а для України зазначений міжнародний договір припинив свою дію 24.06.2023р., не впливають на правомірність прийняття оспорюваного рішення пенсійного органу, що прийнято 08.06.2023р., та не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Суд не виявив достатніх підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів, наявних в трудовій книжці, до страхового стажу позивача, через що дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу спірних періодів є протиправними.

Водночас, пенсійним органом зараховано позивачу стаж роботи в Долниському УТТ з 02.01.1988р. по 31.12.1990р., через що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із роз`ясненнями, які наведені в п.13.1 постанови Пленуму ВАС України № 7 від 20.05.2013р. «Про судове рішення в адміністративній справі», у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині, що не оскаржена особою, яка подала апеляційну скаргу, не може бути скасовано або змінено апеляційним судом (п.13.2 цієї постанови).

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині незадоволених позовних вимог, тому в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Стосовно решти позовних вимог колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову із визначеним способом захисту позивача, з огляду на наступне.

Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.12 Європейської соціальної хартії (переглянутої) 1996 року держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-XII від 05.11.1991р. «Про пенсійне забезпечення» /Закон № 1788-XII/ та Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» /Закон № 1058-ІV/.

Статтею 2 Закону № 1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Відповідно до ст.56 Закону № 1788-XII до видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію віднесено, серед іншого: роботу, виконувану на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв; будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

У ст.1 Закону № 1058-ІV наведено наступні визначення:

пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

За приписами п.1 ч.1 ст.24 Закону № 1058-ІV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 Закону № 1058-ІV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Поряд з цим, за змістом ст.1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р., пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 6 вказаної Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до абз.2, 3 ст.6 Угоди між Урядом України і Урядом рф «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993р. трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Згідно зі ст.12 Угоди вона набуває чинності з моменту її підписання сторонами (з 14.01.1993р.).

Статтею 7 Угоди від 14.01.1993р. визначено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р. (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія особі, що звернулась за її призначенням, призначається за нормами законодавства країни, де відбувалась трудова діяльність цієї особи, а пільговий стаж, набутий на території однієї з визначених Угодою держав, визнається іншою державою.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду від 14.11.2019р. у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020р. у справі № 555/2250/16-а від 17.06.2020р. у справі № 646/1911/17, від 21.02.2020р. у справі № 291/99/17 та від 06.07.2020р. у справі № 345/9/17.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Наведене також підтверджує, що діюче в Україні пенсійне законодавство визначає, що у разі, якщо пенсія призначена на території України, а особа працювала на території рф або на підприємстві зареєстрованому на території рф після 13.03.1992р., то цей стаж має враховуватися на території України як власний страховий (трудовий) стаж, хоча пенсійні внески можуть сплачуватися в рф. Тобто, існує гарантія врахування страхового (трудового) стажу кожної із сторін при призначенні пенсії на її території без перерахування страхових внесків.

Згідно з ст.2 федерального закону рф № 173-фз від 17.12.2001р. «Про трудові пенсії в російській федерації» страховий стаж - врахована при визначенні права на трудову пенсію сумарна тривалість періодів роботи і (або) іншої діяльності, протягом яких сплачувалися страхові внески до пенсійного фонду рф, а також інших періодів, які зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до ч.1 ст.10 цього федерального закону до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території російської федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до пенсійного фонду російської федерації.

З вищезазначеного слідує, що законодавством України, так і законодавством рф передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до ПФ тієї країни, на території якої здійснювалась така діяльність.

Статтею 62 Закону № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. /Порядок № 637/, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, у тому числі уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення, зокрема відомостей про умови праці, характер виконуваної роботи.

Записами трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 25.04.1985р. підтверджуються періоди роботи позивача з 02.01.1988р. по 08.02.2023р. (а.с.11-17).

Представлена трудова книжка містить записи про періоди роботи позивача із зазначенням професій, номеру та дати наказів про прийняття, переведення та звільнення з роботи, підписи уповноважених осіб та печатки підприємств.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідної тривалості, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки та видачі довідок.

Окрім цього, довідки ТзОВ «Самотлортранс» про заробітну плату №№ 46, 47, 48, 49 від 08.02.2016р., які видані для обчислення пенсії позивача, містять відомості про заробітну плату позивача за період його роботи у ТзОВ «Самотлортранс» з 2000 по 2015 рік (з розбивкою по місяцях) (а.с.89-92).

При цьому, в цих довідках вказано первинні документи, на підставі яких вони видані лицьові рахунки за спірні періоди. У них також містяться відомості про нарахування внесків до пенсійного фонду рф.

Наявність довідок ТзОВ «Самотлортранс» про заробітну плату №№ 46, 47, 48, 49 від 08.02.2016р. у матеріалах пенсійної справи позивача не заперечується відповідачем ГУ ПФ України у Львівській обл.

Підставою для неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи на території рф пенсійний орган вказує припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць СНД у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992р.

Водночас, хоча рф припинила участь у вказаній Угоді, натомість у спірні періоди роботи позивача вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав.

При цьому, за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у здійсненні перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати, отриманої у рф.

Таким чином, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права особи на пенсію та при її обчисленні.

Крім того, відповідно до ст.11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в установленому порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, які входили до складу СРСР до 01.12.1991р., приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації.

Таким чином, під час судового розгляду не встановлено достатніх підстав для відмови в зарахуванні спірних періодів, зазначених в трудовій книжці позивача до його страхового стажу.

Водночас, в силу п.2 ст.13 Угоди пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Припинення участі рф в Угоді, так само, як і прийняття постанови КМ України № 1328 від 29.11.2022р. «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення», не є підставою для відмови в обчисленні стажу роботи позивача, адже такий стаж ним набутий до ухвалення відповідних нормативних актів.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що надана позивачем трудова книжка не може піддаватися сумніву та позбавляти особу права на зарахування відповідних періодів до стажу лише з тих міркувань, що у зв`язку з військовою агресією рф припинено співробітництво з країною-агресором.

Таким чином, вказані спірні періоди роботи позивача на території рф підлягають зарахуванню до його страхового стажу.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення ГУ ПФ України у Львівській обл. № 7 від 08.06.2023р. про перерахунок пенсії є протиправним.

Також обраний судом спосіб захисту прав позивача повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення заявленого позову із вищевказаних мотивів, обравши при цьому правильний спосіб правового захисту порушеного права позивача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача частково задоволені у визначений спосіб.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Приймаючи до уваги результат апеляційного розгляду, та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ПФ України у Львівській обл.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській обл. на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.01.2024р. в адміністративній справі № 380/22988/23 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 03.06.2024р.