Справа № 280/2838/24
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 червня 2024 року Справа № 280/2838/24 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті доплати, що підлягала виплаті її чоловіку, ОСОБА_2 на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2022 року у справі № 280/10703/2 та від 27.10.2022 року у справі № 280/5517/22, і залишилася неодержаною у зв`язку з його смертю;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 виплату доплати, що підлягала виплаті ОСОБА_2 , на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2022 року у справі № 280/10703/2 та від 27.10.2022 року у справі № 280/5517/22, і залишилася недоодержаною зв`язку з його смертю.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що її чоловік ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 09.04.1992. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2022 року у справі № 280/10703/21, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати пенсію ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28 липня 2021 року № 1342/с про розмір грошового забезпечення, з урахуванням зазначених у ній складових, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року у справі № 280/5517/22, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 у повному розмірі без застосування обмеження виплати максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.07.2021 № 1342/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум. На виконання зазначених рішень суду відповідач здійснив перерахунок пенсії ОСОБА_2 , внаслідок чого по пенсійній справі сформувалась доплата. Проте, зазначену суму ОСОБА_2 не виплачено. Позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої її чоловіком за життя суми доплати. Листом від 28.02.2024 року ГУ ПФУ в Запорізькій області повідомило позивача, що оскільки стороною у судовій справі виступав її чоловік, то визначення права на отримання сум заборгованості з Державного бюджету після його смерті може бути вирішено виключно у судовому порядку. Позивач не погодилась з таким діями відповідача, тому, звернулась до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 03.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні), протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

15.04.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№17581), в якому зазначає, що ОСОБА_1 , набуде право на отримання нарахованої ОСОБА_2 суми пенсії лише у тому разі, коли на Головн управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області буде покладено виконання відповідних зобов`язань в порядку передбаченим чинним законодавством. Просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до приписів Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , про що в матеріалах справи міститься Свідоцтво про одруження від 06.11.1976 серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 був пенсіонером та отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.01.2022 року у справі № 280/10703/21, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати пенсію ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28 липня 2021 року № 1342/с про розмір грошового забезпечення, з урахуванням зазначених у ній складових, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.10.2022 року у справі № 280/5517/22, яке набрало законної сили, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 у повному розмірі без застосування обмеження виплати максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.07.2021 № 1342/с про розмір грошового забезпечення для розрахунку пенсії у розмірі 77 % відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер про що в матеріалах справи міститься свідоцтво про смерть від 07.11.2023 .

На звернення позивача щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 після перерахунку на виконання рішення суду, відповідач листом від 28.02.2024 року повідомив позивача, про те що На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справах 280/10703/21 та 280/5517/22 Головним управлінням Йому за життя буяо проведено перерахунки пеней внаслідок чого по пенсійній справі сформувались дошити у рвзцірі 367985,99 грн. та 43629,27 грн. відповідно. Зазначені суми внесено до Реестру рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою. Також повідомлено, що питання щодо отримання заборгованості за рішеннями суду позивач має право вирішити в судовому порядку.

Не погоджуючись з відмовою відповідача у виплаті суми пенсії (доплати) в розмірі 167985,99 грн. та 43629,27 грн., що підлягала виплаті ОСОБА_2 на підставі Закону України №2262-ХІІ від 09.04.1992 року "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" і залишилась недоодержаною у зв`язку з його смертю, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб визначає Закон №2262-XII.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

За приписами частини 3 цієї статті зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Виходячи з викладеного, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто аналізуючи висновки до, яких приходить Верховний Суд, а також відповідні статті Закону №1058 та Закону №2262, суд приходить до висновку, що до спливу 6 місяців з моменту смерті пенсіонера, який є військовослужбовцем, врегулювання порядку недоотриманої ним за життя пенсії регулюється спеціальним Законом №2262 та спір вирішується в межах адміністративного судочинства, а у випадку спливу вищевказаного шестимісячного строку, вказана виплата буде розглядатися в межах спадкового законодавства та регулюватися відповідними нормами цивільного законодавства та спеціального, в даному випадку Закону №1058.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала разом з ним, і звернулась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії протягом шести місяців з дня смерті чоловіка.

При цьому нарахованою, але не виплаченою ОСОБА_2 на момент його смерті залишилась пенсія в сумі 211615,26 грн.

Таким чином, позивач звернулась до пенсійного органу в порядку статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивач в силу положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_2 , і які залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю.

Натомість відповідач, відмовляючи їй у виплаті суми недоодержаної пенсії, діяв протиправно та всупереч приписам вищенаведених норм законодавства.

Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що позивач не є стягувачем по справі №280/10703/21 та №280/5517/22, оскільки правовідносини щодо виплати суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, є відмінними від правовідносин, які виникають у ході виконання судових рішень.

Стаття 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прямо зобов`язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв`язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою.

Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Таким чином посилання відповідача, які викладені у листі є безпідставними, а рішення щодо невиплати позивачу недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 у загальному розмірі 211615,26 грн. є - протиправним.

Враховуючи протиправність відмови відповідача щодо невиплати позивачу недоодержаної пенсії її чоловіка ОСОБА_2 у загальному розмірі 211615,26 грн., суд вважає, що належним способом захисту буде саме - стягнути з відповідача недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 в сумі 211615,26 грн., нараховану на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/10703/21 та №280/5517/22 та не отриману ним, у зв`язку зі смертю.

Частиною 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В ході розгляду справи відповідачем не було наведено належними доказами правомірності відмови у невиплаті нарахованої на виконання рішень суду та недоотриманої за життя пенсії, у зв`язку зі смертю пенсіонера, у зв`язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 9, 77-78, 90, 139, 243-246, 250, 255, 294, 295-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке оформлено листом від 05.02.2024 року, щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 пенсії, нарахованої ОСОБА_2 на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/10703/21 та №280/5517/22 в сумі 211615,26 грн та недоотриманої ним за життя, у зв`язку зі смертю.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , недоотриману за життя пенсію ОСОБА_2 на виконання рішень Запорізького окружного адміністративного суду у справі №280/10703/21 та №280/5517/22 в сумі 211615,26 грн та недоотриманої ним за життя, у зв`язку зі смертю.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті дванадцяти гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 03.06.2024.

Суддя А.В. Сіпака