Справа № 200/2744/24
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

03 червня 2024 року м. ДніпроСправа № 200/2744/24
Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., перевіривши матеріали позову ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Донецького окружного адміністративного суду (місцезнаходження: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованість з виплати суддівської винагороди,

ВСТАНОВИВ:

07 травня 2024 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Донецького окружного адміністративного суду (далі відповідач, ДОАС), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії ДОАС щодо нарахування та виплати судді Донецького окружного адміністративного суду позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 2102,00 грн;

- зобов`язати ДОАС провести нарахування суддівської винагороди судді Донецького окружного адміністративного суду позивачу за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року, виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн;

- стягнути з ДОАС на користь позивача заборгованість з виплати суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року, обчисленої виходячи з базового розміру посадового окладу судді 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого на 01 січня 2024 року складає 3028,00 грн, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням передбачених законодавством податків і зборів (обов`язкових платежів).

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивовані тим, що Указом Президента України «Про призначення суддів» від 13 травня 2009 року № 319/2009 його призначено на посаду судді ДОАС строком на 5 років. Наказом голови ДОАС від 10 червня 2009 року № 120/К позивача зараховано до штату вказаного суду на посаду судді. Указом Президента України «Про призначення суддів» від 02 листопада 2017 року № 350/2017 позивача призначено на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду (безстроково). Наказом голови суду від 29 липня 2020 року № 219/К-г позивачу встановлено з 29 липня 2020 року доплату за вислугу років у розмірі 50 відсотків посадового окладу судді.

У період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року відповідач нараховував позивачу суддівську винагороду, для визначення суми якої використовувалася величина під назвою «розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року» у розмірі 2102,00 грн, яка визначена статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», що підтверджується довідкою ДОАС від 18 квітня 2024 року № 03-30/190/24, з якої вбачається, що базовий розмір посадового окладу позивача впродовж першого кварталу 2024 року складав 69366,00 грн (2102 грн х 30 х регіональний коефіцієнт міста Слов`янськ 1,1 = 69366 грн) і відповідно з цієї суми також здійснювалось нарахування і виплата надбавки за вислугу років.

Однак, враховуючи положення спеціального законодавства, яке регулює порядок розрахунку і виплати суддівської винагороди, а саме Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідач повинен був нарахувати і виплатити позивачу суддівську винагороду, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2024 року відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік», а саме у розмірі 3028,00 грн.

Тобто, розмір посадового окладу судді з 01 січня 2024 року має складати 99924,00 грн (3028,00 грн х 30 х регіональний коефіцієнт міста Слов`янськ 1,1). Внаслідок цього розмір суддівської винагороди позивача за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року не відповідає розміру, установленому спеціальним законом (Закон України «Про судоустрій і статус суддів»).

Враховуючи зазначене, позивач не погоджується із сумою нарахованої і виплаченої суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року та вважає, що відповідачем порушене його право на належне матеріальне забезпечення, тому просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2024 року справу № 200/2744/24 за позовом ОСОБА_1 до ДОАС, третьої особи на стороні відповідача Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії передано Першому апеляційному адміністративному суду для визначення підсудності цієї справи.

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2024 року визначено, що адміністративна справа № 200/2744/24 за позовом ОСОБА_1 до ДОАС, третя особа на стороні відповідача Державна судова адміністрація України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії підсудна Луганському окружному адміністративному суду. Адміністративну справу № 200/2744/24 передано на розгляд до Луганського окружного адміністративного суду.

Супровідним листом Першого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2024 року № 200/2744/24 адміністративну справу № 200/2744/24 за позовом ОСОБА_1 до ДОАС про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії у зв`язку з винесенням ухвали про передачу справи для розгляду за підсудністю направлено до Луганського окружного адміністративного суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 200/2744/24 визначено головуючого суддю Кисіля С. В.

У частині другій статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Зазначена позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161, 172 КАС України, позов подано у строк, установлений законом, підстав для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі не встановлено, тому вважаю за необхідне відкрити провадження у цій справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 161 КАС України у разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, участь у судовому засіданні щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, звільнення (відстрочення, розстрочення, зменшення) від сплати судового збору, про призначення експертизи, витребування доказів, про забезпечення надання безоплатної правничої допомоги, якщо відповідний орган відмовив у її наданні, тощо.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа (пункт 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України).

У позовній заяві позивачем у вступній частині позову зазначено в якості третьої особи на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України, але відповідне клопотання про залучення третьої особи не надано.

Суд зауважує, що предметом розгляду у цій справі є правомірність нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року, обчисленої виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 01 січня 2024 року у розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності місцевих судів здійснює Державна судова адміністрація України, а функції розпорядника коштів нижчого рівня територіальні управління ДСА України.

Статтею 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Частиною п`ятої статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з частиною першою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Розглядаючи спір у подібних правовідносинах щодо обчислення суддівської винагороди з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 грн, Верховний Суд у справі №400/2031/21 (постанова від 10 листопада 2021 року) дійшов таких висновків:

«Виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є ДСА України. Відповідач (ТУ ДСА України) як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які ДСА України затвердила у його кошторисі (на 2021 рік).

Тому для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав судам потрібно з`ясувати також участь ДСА України (через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів) у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», відтак визначити правовий статус цього державного органу в адміністративному спорі третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору чи відповідач (другий відповідач)».

Отже, судом касаційної інстанції зазначено, що причиною невиплати позивачу суддівської винагороди в повному обсязі протягом спірного періоду може бути недостатність виділених відповідачу коштів (бюджетних асигнувань) на ці потреби. У такому випадку невиплату суддівської винагороди в повному обсязі можна пов`язувати із діяльністю Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності усіх судів (крім Верховного Суду; стаття 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») відповідно як суб`єкта владних повноважень, рішеннями/діями якого порушено право особи (судді).

Також Верховний Суд вказав на те, що в іншому випадку, коли Державна судова адміністрація України виділила територіальному органу судової адміністрації достатньо коштів для виплати суддівської винагороди (зокрема й позивачу) з урахуванням вимог статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (затвердивши відповідний кошторис), але відповідач натомість розпорядився цими коштами з урахуванням зменшеного розміру прожиткового мінімуму, тому є підстави стверджувати, що невиплата позивачу суддівської винагороди в повному обсязі, як наслідок виникнення заборгованості з її виплати (перед позивачем), є результатом дій/рішень лише територіального органу судової адміністрації, а тому спосіб захисту повинен співвідноситися/пов`язуватися з цими діями та їх наслідками.

Особливості заміни неналежної сторони, а також залучення до участі у справі другого відповідача (співвідповідача) врегульовані статтею 48 КАС України.

Так, частиною 3 згаданої статті передбачено, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача (частина четверта статті 48 КАС України).

Відповідно до частини п`ятої статті 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відтак, аналіз наведених положень статті 48 КАС України свідчить про можливість залучення до участі у справі другого відповідача (співвідповідача).

Для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав суд вважає за потрібне з`ясувати участь Державної судової адміністрації України через призму її компетенції щодо розпорядження бюджетними коштами, виділеними на фінансування судів у застосуванні прожиткового мінімуму «для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» при виплаті суддівської винагороди, передбачених абзацом 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

З урахуванням вказаного, приймаючи до уваги позицію Верховного Суду у справі № 400/2031/21, викладену у постанові від 30 листопада 2021 року, суд дійшов висновку, що Державна судова адміністрація України має бути другим відповідачем у цій справі.

Згідно з пунктом 4 частини дев`ятої статті 171 КАС України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається за якими правилами позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа.

Частинами першою, другою та третьою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частинами першою, другою та третьою статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) це адміністративна справа, в якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (частина друга статті 257 КАС України).

Частиною третьою статті 257 КАС України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, згідно із частиною четвертою статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Такі самі положення містить також частина четверта статті 12 КАС України, яку, окрім того, доповнено також пунктами 5 (щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років») і 6 (щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу) згідно із законами України від 13 березня 2018 року № 2325-VIII і від 13 травня 2020 року № 590-IX відповідно.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 КАС України умови, за яких суд має право розглядати справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо: 1) прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище; 10) інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження; .

Аналізуючи наведені положення процесуального закону, суд дійшов таких висновків:

у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності (частина шоста статті 12 КАС України), а також інші адміністративні справи, щодо яких процесуальний закон не містить імперативних норм про їхній розгляд за правилами загального позовного провадження (частина четверта статті 12 КАС України) або ж про заборону розглядати їх за правилами спрощеного позовного провадження (частина четверта статті 257 КАС України);

якщо справа не належить до справ незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС, це не забороняє її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, як і не вимагає, щоб такий розгляд відбувався за виключно за правилами загального позовного провадження (крім випадків, передбачених у частині четвертій статті 257 КАС України);

за відсутності імперативних вимог до порядку розгляду справи (спрощеного або загального) презюмується, що суд розглядає (усі) адміністративні справи за правилами спрощеного позовного провадження; водночас, з урахуванням вимог, встановлених у частині третій статті 257 КАС України, суд може прийняти рішення про розгляд певної справи (яку дозволено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження) за правилами загального позовного провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 липня 2021 року у справі № 460/6542/20, від 30 червня 2022 року у справі № 640/27145/20 і від 21 вересня 2023 року у справі № 380/25627/21.

Підсумовуючи вказане, суд зазначає, що ця справа не належить до справ незначної складності у значенні частини шостої статті 12 КАС України. Проте, не віднесення її до цієї «категорії» не дає достатніх підстав вважати, що її розгляд має відбуватися виключно за правилами загального позовного провадження.

Водночас, тільки те, що ця справа не є справою незначної складності, ще не визначає процедури її розгляду (тобто за правилами загального позовного провадження). Зважаючи на положення частини четвертої статті 12, частини четвертої статті 257 КАС України, прямої заборони розглядати цю справу у порядку спрощеного позовного провадження немає. Скоріш навпаки, адже за відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суду дозволено розглядати цю справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС України).

Таким чином, виходячи з наведених в статті 257 КАС України критеріїв, з огляду на предмет спору в означеній справі, з урахуванням вимог статей 259, 260, 262 КАС України, суддя вважає за можливе здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Керуючись статтями 5, 9, 12, 19, 20, 32, 160, 161, 168, 171, 174, 175, 256, 262 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відкрити провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Донецького окружного адміністративного суду про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованість з виплати суддівської винагороди.

Залучити до участі у справі в якості другого відповідача Державну судову адміністрацію України (ідентифікаційний код 26255795; 01601, місцезнаходження: м. Київ, вул. Липська, 18/5; e-mail ).

Справу розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Встановити строк відповідачам для подання через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) відзиву на позовну заяву (відзиву) і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду) разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії відзиву та доданих до нього документів, п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Зобов`язати Донецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати для приєднання до справи через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника):

- довідку про фактично нараховану та виплачену суддівську винагороду ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року, в якій зазначити базовий розмір посадового окладу судді, розміри доплати за вислугу років, перебування на адміністративній посаді в суді, а також окремо зазначити в довідці, який розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб був використаний для обчислення суддівської винагороди у 2024 році.

Запропонувати:

- позивачу подати до суду відповідь на відзив протягом п`яти днів з дня отримання копії відзиву та доданих до нього документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) відповідачу копії відповіді на відзив та доданих до неї документів;

- відповідачам подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив та доданих до неї документів разом з документами, що підтверджують надіслання (надання) позивачу копії заперечення та доданих до них документів.

Роз`яснити учасникам справи, що розгляд справи по суті буде розпочато через тридцять днів після відкриття провадження у справі, а справу буде розглянуто без виклику учасників справи в судове засідання (у порядку письмового провадження) протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Нагадати сторонам, що згідно з частинами другою-п`ятою статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Попередити сторони, що відповідно до частини дев`ятої статті 79 КАС України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Справа розглядатиметься суддею Кисілем С. В. одноособово.

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі надіслати учасникам справи до електронного кабінету за допомогою підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» разом з витягом про їхні процесуальні права та обов`язки, встановлені статтями 44, 47 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо цієї справи в мережі Інтернет за вебадресою сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України http://court.gov.ua/fair/sud1270/.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяС.В. Кисіль