Справа № 480/13093/23
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач), в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області пов`язаної з невиплатою заробітної плати у відносинах публічної служби начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.11.2023 року по 30.11.2023 року включно;
- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 заробітну плату у відносинах публічної служби за період з 01.11.2023 року по 30.11.2023 року включно в сумі 26 700 грн. 00 коп. (двадцять шість тисяч сімсот грн. 00 коп.);
- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.
Позовні вимоги мотивовані тим, що з 1994 року ОСОБА_1 обіймав посаду керівника органу Пенсійного фонду України в м. Охтирка та Охтирському районі, остання займана посада начальник Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області).
04 липня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о "Про поновлення на посаді ОСОБА_1 " позивача поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області з 05 липня 2018 року. Після поновлення на посаді за рішенням суду відповідач не виплачував йому заробітну плату при тому, що ним як керівником Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області було направлено до Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, яке було правонаступником ліквідованого Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, належним чином складені та оформлені табелі обліку робочого часу. Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача було повторно звільнено з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу". Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019.
Позивач зазначає, що в період з 01.11.2023 по 30.11.2023 він регулярно приходив на роботу та перебував на робочому місці. Проте відповідач, який є правонаступником Охтирського об`єднаного управління ПФУ в Сумській області, відмовився проводити облік його перебування на роботі в табелі обліку використання робочого часу та не здійснював нарахування та виплату заробітної плати за вказаний період. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною та зазначає, що невиплата заробітної плати за вказаний період порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист. Просив позов задовольнити.
Ухвалою суду від 18.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечував, зазначивши, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 5 "Деякі питання реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України Сумської області" Охтирське об`єднане УПФУ Сумської області 29.08.2018 реорганізоване шляхом злиття в Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області.
На момент повторного поновлення позивача на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області Охтирське об`єднане УПФУ Сумської області було припинено, посада начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області була скорочена.
Окрім того, у зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області 29.08.2018 штатний розпис та кошторис видатків на утримання цього управління у грудні 2018 року вже не діяли, а на 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки не затверджувались.
При цьому, зазначив, що штатний розпис ГУ ПФУ в Сумській області не містить посади "начальник Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області", а тому позивач не перебуває у трудових відносинах з ГУ ПФУ в Сумській області, а у відповідача не виникає жодних обов`язків з виплати заробітної плати позивачу.
Відтак, вважає, що оскільки Охтирське об`єднане УПФУ Сумської області було припинено 29.08.2018, тому позивач не міг здійснювати відповідних повноважень, функцій та завдань, тобто не виконував тієї роботи, за яку роботодавець виплачує працівнику заробітну плату, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати йому заробітної плати за спірний період.
Водночас, у відзиві було повідомлено, що при передачі справ та майна Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, відповідно до актів прийому-передачі трудових книжок, особових справ, наказів з основної діяльності, з особового складу тощо, зважаючи на той факт, що ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з ГУ ПФУ в Сумській області, трудова книжка ОСОБА_1 до відділу по роботі з персоналом ГУ ПФУ в Сумській області не передавалась.
Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області з 29.08.2018 не виконує функції держави та не має повноважень на їх здійснення, а головне управління не є роботодавцем відносно ОСОБА_1 , а тому правові підстави для визначення посадового окладу Позивачу з урахуванням коефіцієнта 1,5, відсутні.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій виклав доводи, аналогічні доводам позовної заяви.
У подальшому, представником відповідача надано суду додаткові пояснення, в яких, зокрема, зазначив, що видатки на організацію роботи головного управління не є коштами, спрямованими з Державного бюджету України. Відтак, на думку відповідача, посилання позивача на норми постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2023 № 928 є безпідставними, розрахунок суми заробітної плати неналежним, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що наказом від 01 серпня 1994 року № 57 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Охтирського міськвідділу Пенсійного фонду за конкурсом. Наказом від 17 травня 2002 року № 31-о ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка в порядку переведення, а наказом від 27 жовтня 2011 року № 1-о призначений на посаду начальника Управління Пенсійного фонду України в м. Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області).
04 липня 2018 року позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".
На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о позивача поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 05 липня 2018 року.
Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 № 135-о "Про звільнення ОСОБА_1 " позивач був звільнений з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, третя особа - Національне агентство з питань державної служби, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати: визнано протиправним та скасовано наказ Пенсійного фонду України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 05.04.2019 № 135-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019 та стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 34653 грн. 44 коп.

На виконання вказаного рішення суду наказом Пенсійного фонду України від 25.07.2019 № 332-о ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 18.04.2019.

Позивач проводив облік перебування його на роботі в табелі обліку робочого часу за період з 01.11.2023 по 30.11.2023, який був направлений ним разом із заявою від 21.11.2023 до ГУ ПФУ в Сумській області (а.с. 41-43). Проте відповідач не нарахував та не виплатив позивачу заробітну плату за листопад 2023 року.

Вважаючи вказану бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправною, а свої права - порушеними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Надаючи оцінку правовідносинам, що в даному випадку виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

У статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Згідно із частинами першою та третьою статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України визначено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 98 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно із частиною першою статті 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи.

Наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 затверджені типові форми первинної облікової документації, серед яких є форма табелю обліку використання робочого часу та табелю обліку робочого часу.

Відтак, враховуючи вищевказані нормативні акти, підставою для нарахування заробітної плати є дані табелю обліку використання робочого часу.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем як начальником Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області проводився облік перебування його на роботі в табелі обліку використання робочого часу за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 (а.с. 43).

Табель обліку використання робочого часу за листопад 2023 року був направлений та вручений представнику ГУ ПФУ Сумської області 21.11.2023 разом із заявою позивача (а.с. 41-43), однак, відповідачем нарахування та виплата заробітної плати позивачу за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 включно не була проведена, що відповідачем не заперечується. Поряд з цим жодних належних та допустимих доказів відсутності позивача на роботі за період з 01.11.2023 по 30.11.2023, відповідачем не було надано суду.

Згідно із ч. 2 ст. 50, ч. ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення) (ч. 1 ст. 50).

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу. Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби (ч. ч. 1, 2 ст. 52 Закону України «Про державну службу»). При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України «Про державну службу» схема посадових окладів на посадах державної служби та умови оплати праці державних службовців, з якими укладаються контракти про проходження державної служби, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

25.04.2023 прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану», яка набрала чинності в дня її опублікування в Урядовому кур`єрі, тобто з 28.04.2023.

Відповідно до абзацу першого, третього підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» установити, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Охтирська міська територіальна громада віднесена до територій можливих бойових дій з 24.02.2022.

Таким чином, позивачу повинна бути нарахована та виплачена заробітна плата за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 включно, згідно табеля обліку використання робочого часу за листопад 2023 року в сумі 20 175 грн. (13 050 грн. (8700 грн. х коефіцієнт 1.5) посадовий оклад (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 02.02.2022 № 89) + 50% надбавки за вислугу років 6525 грн. + надбавка до посадового окладу за 5 ранг - 600 грн. (згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 № 15).

Щодо посилання відповідача на те, що оскільки Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області з 29.08.2018 не виконує функції держави та не має повноважень на їх здійснення, а головне управління не є роботодавцем відносно ОСОБА_1 , правові підстави для визначення посадового окладу позивачу з урахуванням коефіцієнта 1,5, відсутні, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 988 Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 № 5 Деякі питання реорганізації територіальних органів Пенсійного фонду України Сумської області Охтирське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, управління фонду України в Тростянецькому районі та Великописарівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області реорганізовано шляхом злиття в Південне об`єднання управління Пенсійного фонду України Сумської області.

У подальшому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" було здійснено реорганізацію деяких територіальних органів Пенсійного фонду України шляхом приєднання до окремих органів Пенсійного фонду України за переліком згідно з додатком. Згідно додатку до даної постанови Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області приєднано до Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 18.06.2019 проведена державна реєстрація припинення Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області є правонаступником Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області та Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

Щодо позовних вимог в частині виплати надбавки за роботу з особливими умовами праці, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 "Деякі питання оплати праці працівників підприємств, установ, закладів та організацій під час воєнного стану", суд зазначає наступне.

Так, з метою повного і всебічного з`ясування обставин справи ухвалою суду від 22.05.2024 витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області інформацію про те, чи встановлювалася у 2023 року працівникам щомісячна надбавка за роботу з особливими умовами праці, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 "Деякі питання оплати праці працівників підприємств, установ, закладів та організацій під час воєнного стану".

На виконаня вимог вказаної ухвали суду відповідач повідомив, що у 2023 році вищезазначена надбавка працівникам не встановлювалася.

Також, суд зауважує, що підпунктом 4 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України № 391 від 25.04.2023 передбачено, що працівникам державних органів, які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, та яким підвищуються розміри посадових окладів відповідно до підпункту 1 цього пункту, інші виплати за роботу з особливими умовами праці, визначені актами Кабінету Міністрів України, не встановлюються.

Враховуючи положення постанов КМУ № 391 та № 928, а також той факт, що оклади працівників не можуть підвищуватися двічі за цими постановами, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині виплати надбавки за роботу з особливими умовами праці, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2023 року № 928 "Деякі питання оплати праці працівників підприємств, установ, закладів та організацій під час воєнного стану".

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте ГУ ПФУ в Сумській області як суб`єкт владних повноважень, не довело правомірності своєї бездіяльності щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 включно у розмірі 20175,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Сумській області повинно здійснити нарахування та виплату позивачу заробітної плати із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 "Питання оплати праці працівників державних органів" та постанови Кабінету Міністрів України № 391 "Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану" за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 включно в сумі 20175,00 грн, а відтак позовні вимоги позивач в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заяви позивача про звернення рішення до негайного виконання, суд зазначає, що згідно із пунктом другим частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне рішення суду у частині стягнення з ГУ ПФУ в Сумській області на користь позивача заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 20175,00 грн. допустити до негайного виконання.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу вказаної норми вбачається, що питання про надання звіту про виконання постанови вирішує суд, який прийняв судове рішення по суті спору не на користь суб`єкта владних повноважень. При цьому це є правом, а не обов`язком суду, який при вирішенні даного питання враховує, в тому числі наявність належних та допустимих доказів, які б свідчили про можливість ухилення відповідача від виконання прийнятого судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про імовірність ухилення відповідача від виконання цього судового рішення, позивачем таких доказів не надано, суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 включно.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 включно, у розмірі 20175 (двадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 20175 (двадцять тисяч сто сімдесят п`ять) грн 00 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко