Справа № 472/237/24
Суддя: Орленко Л. О.
Дата ухвалення: 2024-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/237/24
Провадження №2-а/472/6/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 травня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді - Орленко Л.О.,
з участю секретаря
судового засідання - Фігурської К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №3 у селищі Веселинове Миколаївської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 856154 від 27.02.2024 року,
06 березня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 856154 від 27.02.2024 року.
В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що інспектором з реагування ПП СПД №1 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області Митленком Миколою Сергійовичем 27 лютого 2024 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 856154, в якій зазначено, що 27 лютого 2024 року о 22 год. 00 хв. в смт Веселинове по вул. Одеській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого не працював лівий стоп, що є технічною несправністю.
До позивача застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинене адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Вважає дану постанову такою, яка не відповідає дійсності, оскільки автомобіль, перед тим як він сів за кермо і почав їхати, був у справному стані та всі стоп-сигнали в ньому працювали, а поліцейський виніс постанову без будь-яких доказів щодо вчинення ним правопорушення, та не роз`яснив йому його права, позбавив права на захист, відразу виніс спірну постанову без розгляду справи, і лише після цього почав роз`яснювати йому його права.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 09.05.2024 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, і зокрема зазначив, що 27 лютого 2024 року він у вечірній час повертався до себе додому, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 . Його зупинили працівники поліції і сказали, що в нього не горить лівий стоп-сигнал, та один з працівників поліції відразу виніс постанову без будь-яких доказів щодо вчинення ним правопорушення, та не роз`яснив йому його права, позбавив права на захист, відразу виніс спірну постанову без розгляду справи, і лише після цього почав роз`яснювати йому його права. В судове засідання 20.05.2024 року позивач не прибув, до суду 20.05.2024 року подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив завершувати розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки.
Представник відповідача ГУ НП в Миколаївській області Марина Нофенко в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету підсистеми "Електронний суд". До суду 13 травня 2024 року надала клопотання, в якому просила розглянути справу без участі представника відповідача та відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача ГУ НП в Миколаївській області Марина Нофенко 24 квітня 2024 року надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач позовні вимоги не визнає, та зазначила, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого не працював лівий стоп, що є технічною несправністю, чим порушив вимоги п.п. 31.4.3."а" Правил дорожнього руху України, а тому винесено постанову відносно ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбачного ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Заслухавши вступне слово позивача ОСОБА_1 , з урахуванням відзиву на позовну заяву, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, суд дійшов наступного висновку.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, ч. 2 ст. 222 КУпАП наділяє працівників патрульної служби повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, в тому числі і передбаченими ч.1 ст.121 КУпАП.
Відповідно до вимог ч.ч. 2-4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформляється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених ч.ч. 1,2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу
Згідно із приписами п.4 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.
Судом встановлено, що постановою серії БАД № 856154 від 27.02.2024 року інспектором з реагування ПП СПД №1 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області Митленком Миколою Сергійовичем застосовано до позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.
За змістом постанови 27 лютого 2024 року о 22 год. 00 хв. в смт Веселинове по вул. Одеській, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , у якого не працював лівий стоп, що є технічною несправністю.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
За приписами частини 1 статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною другою ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За приписами ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Частинами 2, 4 вказаної статті визначено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 статті 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановлено законом.
Крім того, за приписами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінка доказів здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України, відповідно до якої суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Матеріали справи свідчать, що відповідачем не надано жодного доказу в розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували, що в автомобілі ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував позивач 27.02.2024 року, не працював лівий стоп.
Долучену до відзиву на позовну заяву фотографію, на якій зображений транспортний засіб ВАЗ 2101 з реєстраційним номером НОМЕР_1 (задня частина), суд вважає неналежним доказом, оскільки це фото, на якому просто зображена задня частина транспортного засобу НОМЕР_2 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , яким керував позивач, однак цей доказ не підтверджує, що на автомобілі позивача не працює лівий стоп, оскільки по-перше на фото автомобіль вже стоїть на місці у вимкнутому стані, по-друге фото чорнобіле та зроблене в темну пору доби, і неможливо встановити чи горять на ньому стоп-сигнали, чи ні.
Долучений до відзиву рапорт працівника поліції Миколи Митленка суд не може взяти до уваги та вважає його недопустимим доказом, оскільки будь-які інші допустимі докази відсутні, а рапорт (пояснення) працівника поліції, який виносив оскаржувану постанову може братись судом до уваги лише в сукупності з іншими допустимими та належними доказами винуватості особи, які в матеріалах справи відсутні.
Викладене свідчить про недоведеність у відповідності до ст.77 КАС України правомірності винесеної поліцейським Митленком М.С. постанови серії БАД № 856154 від 27.02.2024 року, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за приписами ч. 1 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в передбаченому санкцією зазначеної статті розмірі 340 грн., що є підставою для визнання її протиправною та скасування, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закриттю.
Крім того, суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.
Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
В контексті наведеного слід зауважити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
З поміж того, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, в оскаржуваній постанові також не вказано найменування нормативного акту (пункт Правил дорожнього руху), правила якого порушив позивач, що також вказує на недотримання поліцейським вимог ст. 283 КУпАП при винесенні оскаржуваної постанови.
Крім того, судом оглянуто та досліджено відеозапис з камери нагрудного реєстратора поліцейського, що знаходиться на цифровому носії інформації СD-R та міститься в матеріалах справи, на якому зафіксовано спілкування позивача з поліцейськими, перевірку документів, пояснення позивача щодо поставлених йому у вину правопорушень, при цьому належних, достатніх та допустимих доказів вчиненого адміністративного правопорушення на відеозаписі не зафіксовано.
Суд звертає увагу на те, що постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення та дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху і має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення, разом з тим, у п. 7 постанови серії БАД № 856154 від 27.02.2024 року не зазначено, що до постанови додано відеозапис про фіксування правопорушення, а лише вказано, що додається фото.
Також з дослідженого відеозапису судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою.
Відповідно до п. 9 розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
Однак, інспектором не було вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, а було сказано, що правовою допомогою водій зможе скористуватись вже в суді, коли буде оскаржувати його дії.
Більше того, інспектором поліції взагалі було грубо порушено процедуру розгляду справи, оскільки на відеозаписі чітко вбачається, що поліцейський спочатку визнав позивача винуватим у вчиненні правопорушення, сказав, що на нього буде складено постанову, а вже потім почав роз`яснювати йому права, і коли позивач виявив бажання скористатись правовою допомогою, поліцейський відмовив йому в цьому праві, зазначивши, що постанова вже винесена, а позивач може скористатись послугами адвоката в суді.
Таким чином, суд дійшов висновку, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, а тому було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 18.02.2020 року в справі № 524/9827/16-а, та від 15.04.2020 року в справі № 524/3644/17-а.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду жодних належних доказів, які б беззаперечно підтвердили факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, беручи до уваги, що інспектором патрульної поліції було грубо порушено процедуру розгляду справи та порушено право позивача на захист, то суд вважає притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна, а справа про адміністравтине правопорушення - закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача ГУ НП в Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в розмірі 605,60 гривень, що підтверджується квитанцією від 06 березня 2024 року (а.с. 4).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 19, 73, 74, 75, 76, 77, 79, 139, 241 - 246, 271, 286 КАС України, суд
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 856154 від 27.02.2024 року, - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 856154 від 27.02.2024 року, винесену інспектором з реагування ПП СПД №1 Вознесенського РУП ГУ НП в Миколаївській області Митленком Миколою Сергійовичем, про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень, - скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП, - закрити.
Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко