Справа № 420/8784/24
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/8784/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Одеським окружним адміністративним судом розглядається адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №362о/с від 01.03.2024 року по особовому складу про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0004703), інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області з 01.03.2024 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області з 02.03.2024 року;

- стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу із вирахуванням із відповідної суми належних до сплати податків і зборів;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області з 02.03.2024 року та стягнення з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць з вирахуванням із відповідної суми належних до сплати податків і зборів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебував на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області. При цьому Департамент патрульної поліції наказом №362о/с від 01.03.2024 року по особовому складу протиправно звільнив позивача зі служби в поліції з 01.03.2024 року на підставі його рапорту про звільнення від 16.02.2024 року.

Не погоджуючись із вищевказаним наказом, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

26.03.2024 року ухвалою суду по справі №420/8784/24 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) в порядку ст. 262 ч. 5 КАС України за наявними у справі матеріалами.

27.05.2024 року від представника позивача до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі №420/8784/24. В обґрунтування вказаного клопотання представник позивача зазначив, що Департаментом патрульної поліції було видано наказ №478 о/с від 25.03.2024 року, відповідно до якого наказ Департаменту патрульної поліції від 01.03.2024 року № 362 о/с про звільнення зі служби в поліції відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0004703), інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області з 01.03.2024 року скасовано. У даній заяві також зазначено про виправлення суб`єктом владних повноважень оскаржуваних порушень та про відсутність підстав вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина 1 ст. 166 КАС України).

Частиною 2 цієї статті КАСУ визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом (частина 3 ст. 166 КАСУ).

Дослідивши адміністративний позов, подане до суду клопотання представника позивача та інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що провадження в адміністративній справі підлягає закриттю з наступних підстав.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За змістом ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 4 КАС України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду. Таким чином до адміністративного суду вправі звернутися з позовом особа, яка має суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні її прав чи свобод.

Відповідно положень частини 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності (ч.ч. 2 та 3 ст. 9 КАС України).

Відповідно до положень частини 1 ст. 44 КАС України особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права і обов`язки. Пунктом 3 частини 3 ст. 44 КАС України визначено право учасника справи подавати до адміністративного суду заяви та клопотання.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди повинні дослідити: основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документи, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 року №19-рп/2011 стосовно тлумачення ч. 2 ст. 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України та конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має стосуватися суб`єктивних прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач при зверненні до суду просив визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції №362о/с від 01.03.2024 року по особовому складу про звільнення зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області з 01.03.2024 року, а також поновити ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області з 02.03.2024 року.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Судом встановлено, що під час розгляду адміністративної справи №420/8784/24 Департаментом патрульної поліції наказом від 25.03.2024 року №478 о/с з 01.03.2024 року скасовано наказ від 01.03.2024 року №362 о/с про звільнення зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №1 роти №3 батальйону №1 полку управління патрульної поліції в Одеській області. При цьому згідно заяви позивача відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів ОСОБА_1 неможливе без визнання протиправним оскаржуваного позивачем наказу після його скасування.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про наявність підстав, передбачених п. 8 ч. 1 ст.238 КАС України, для закриття провадження у даній справі.

Керуючись приписами ст.ст. 2, 5-11, 166, 167, 238, 241, 243, 248, 256, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі №420/8784/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним наказу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - закрити на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження в адміністративній справі повторне звернення до адміністративного суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 287 ч. 6, пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.

.