Справа № 260/1286/24
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Ужгород№ 260/1286/24
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

з участю секретаря судового засідання Онисько Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

за участі представника позивача адвоката Химинця Михайла Івановича;

відповідач: Головне управління Національної поліції в Закарпатській області представник Олексій Василь Віталійович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2024 року до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (), якою просить суд: "1. Визнати протиправними з моменту прийняття та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 14 лютого 2024 року № 430 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області" в частині застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1 ; 2. Визнати протиправними з моменту прийняття та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 19 лютого 2024 року № 34-о/с "По особовому складу" про звільнення заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1 зі служби в поліції у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію"; 3. Поновити ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області з 19 лютого 2024 року; 4. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області виплатити ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу без утримання податків й інших обов`язкових платежів, починаючи з 19 лютого 2024 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі; 5. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області; 6. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу починаючи з 19 лютого 2024 року по день прийняття судом рішення про поновлення на роботі у межах суми стягнення за один місяць.".

07 березня 2024 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду було прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, якою розгляд справи постановлено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) викликом учасників справи.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2024 року було постановлено розглядати дану адміністративну справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Розгляд даної справи відкладався (оголошувалась перерва) у зв`язку з існуванням на те об`єктивних законодавчо встановлених підстав.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 14 лютого 2024 року № 430 позивача притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а наказом ГУНП в Закарпатській області від 19 лютого 2024 року № 34-о/с звільнено зі служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. Однак, позивач не погодився із вищевказаними наказами відповідача та вважає, що відповідачем протиправно було притягнено його до дисциплінарної відповідальності. Позивач вважає його притягнення до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є необґрунтованим, здійсненим без відповідних на те правових підстав та таким, що не відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення позову в повному обсязі, з підстав викладених в письмовому відзиві та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, мотивуючи наступним. ОСОБА_1 будучи працівником правоохоронного органу та представником влади, ігноруючи вимоги нормативно - правових актів, регламентуючих діяльність поліції, нехтуючи цінностями, які поліцейський присягнув захищати, він допустив грубе порушення вимог визначених Присягою поліцейського. За наслідками проведеного службового розслідування відносно позивача виявлені порушення службової дисципліни, за висновками якого був виданий наказ начальника ГУНП в Закарпатській області від 14 лютого 2024 року № 430 та на підставі якого відповідно до статті 13 частини 3 пункту 7 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, наказом начальника ГУНП в Закарпатській області від 19 лютого 2024 року № 34-о/с відповідно до статті 77 частини 1 Закону України "Про Національну поліцію України", за пунктом 6 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України"), позивача було звільнено зі служби в поліції, оскаржувані накази законні, службове розслідування проведено об`єктивно, а тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Під час розгляду справи по суті позивач та його представник позов підтримали повністю, просили суд його задовольнити з мотивів наведених у ньому.

Представник відповідача, проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані сторонами докази (заслухавши представників сторін), всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на момент звільнення позивача, такий перебував на службі в органах Національної поліції на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області.

Наказом ГУНП в Закарпатській області від 31 січня 2024 року № 321 "Про створення дисциплінарної комісії та призначення службового розслідування" було створено комісію та призначено службове розслідування за фактом повідомлення слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові у рамках кримінального провадження № 0000250 від 20 жовтня 2023 року підозру заступнику начальника відділу поліції - начальнику слідчого відділення Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статті 368 частини 3 КК України. (Т. 1 а.с.а.с. 22, 23).

За результатами проведеного службового розслідування 14 лютого 2024 року складено висновок, відповідно до якого, за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог статті 1 частини 3 пунктів 1, 2, 3, 6 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 частини 1 пунктів 1, 2, 6 Закону України "Про Національну поліцію", статті 22, статті 24 частини 1 та статті 28 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 1 абзаців 1, 2, 5, 7, 8, пункту 2 абзац 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у грубому порушенні службової дисципліни та законності, неповідомлення керівництва про факти домовленості з ОСОБА_2 про неправомірну вигоду, порушенні етичних норм поведінки поліцейського, перешкоджанні під час проведення службового розслідувати, скоєнні проступку, який дискредитує поліцію та поліцейського, відсутності контролю за розслідуванням кримінального провадження та зберігання речових доказів, заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідно до статті 13 пункту 3 підпункту 7 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, рекомендовано звільнити із служби в поліції (Т. 1 а.с.а.с. 95-112).

Відповідно до пункту 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 14 лютого 2024 року № 430 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області", за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог статті 1 частини 3 пунктів 1, 2, 3, 6 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 частини 1 пунктів 1, 2, 6 Закону України "Про Національну поліцію", статті 22, статті 24 частини 1 та статті 28 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 1 абзаців 1, 2, 5, 7, 8, пункту 2 абзац 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у грубому порушенні службової дисципліни та законності, неповідомлення керівництва про факти домовленості з ОСОБА_2 про неправомірну вигоду, порушенні етичних норм поведінки поліцейського, перешкоджанні під час проведення службового розслідувати, скоєнні проступку, який дискредитує поліцію та поліцейського, відсутності контролю за розслідуванням кримінального провадження та зберігання речових доказів, заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідно до статті 13 пункту 3 підпункту 7 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити із служби в поліції (Т. 1 а.с.а.с. 17-19).

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 19 лютого 2024 року № 34-о/с "По особовому складу" відповідно до статті 77 частини 1 Закону України "Про національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 ( у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_1 , з 19 лютого 2024 року (Т. 1 а.с.а.с. 15, 16).

З метою захисту порушеного права на працю, що проявилося у незаконному, на думку позивача, звільненні, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи питання щодо законності звільнення позивача із займаної посади, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадянам згідно зі статтею 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі по тексту Закон України № 580-VIII).

Згідно із статтею 3 Закону України № 580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 17 частини 1 Закону України № 580-VIII, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Статтею 18 Закону України № 580-VIII регламентує основні обов`язки поліцейських, серед яких, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами статті 19 частин 1, 2 Закону України № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження регламентується нормами Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" № 2337-VIII від 15 березня 2018 року (далі по тексту Дисциплінарний статут).

Так, службова дисципліна в розумінні Дисциплінарного статуту є дотриманням поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

В свою чергу дисциплінарним проступком згідно із статтею 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року за № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі по тексту Порядок № 893), який визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно із пунктом 1 розділу II Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Згідно із пунктом 1 розділу V Порядку № 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Як судом було встановлено, що наказом ГУНП в Закарпатській області від 31 січня 2024 року № 321 "Про створення дисциплінарної комісії та призначення службове розслідування" було створено комісію та призначено службове розслідування за фактом повідомлення слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у м. Львові у рамках кримінального провадження № 0000250 від 20 жовтня 2023 року підозру заступнику начальника відділу поліції - начальнику слідчого відділення Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області підполковнику поліції ОСОБА_1 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого статті 368 частини 3 КК України. (Т. 1 а.с.а.с. 22, 23).

За результатами проведеного службового розслідування 14 лютого 2024 року складено висновок, відповідно до якого, за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог статті 1 частини 3 пунктів 1, 2, 3, 6 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, статті 18 частини 1 пунктів 1, 2, 6 Закону України "Про Національну поліцію", статті 22, статті 24 частини 1 та статті 28 Закону України "Про запобігання корупції", пункту 1 абзаців 1, 2, 5, 7, 8, пункту 2 абзац 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилося у грубому порушенні службової дисципліни та законності, неповідомлення керівництва про факти домовленості з ОСОБА_2 про неправомірну вигоду, порушенні етичних норм поведінки поліцейського, перешкоджанні під час проведення службового розслідувати, скоєнні проступку, який дискредитує поліцію та поліцейського, відсутності контролю за розслідуванням кримінального провадження та зберігання речових доказів, заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_1 , відповідно до статті 13 пункту 3 підпункту 7 розділу III Дисциплінарного статуту Національної поліції України, звільнити із служби в поліції (Т. 1 а.с.а.с. 95-112).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Відповідно до статті 13 частини 1 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (стаття 13 частина 2 Дисциплінарного статуту).

Нормами статті 13 частини 3 Дисциплінарного статуту передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Отже, чинним законодавством визначений порядок притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

При цьому, звільнення зі служби в поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Суд зауважує, що згідно з вимогами Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме згідно службової характеристики на позивача, за період служби він зарекомендував себе з позитивної сторони, добросовісно та сумлінно виконував свої службові обов`язки (Т. 1 а.с. 68).

Таким чином, при визначенні міри дисциплінарного реагування, відповідачем не було також надано належної оцінки особі, зокрема, його ставлення до службових обов`язків та відсутність дисциплінарних стягнень тощо.

Оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з Висновку службового розслідування та наказу 14 лютого 2024 року - висновок відповідача про порушення службової дисципліни та законності, неповідомлення керівництва про факти домовленості з ОСОБА_2 про неправомірну вигоду, порушенні етичних норм поведінки поліцейського, перешкоджанні під час проведення службового розслідувати, скоєнні проступку, який дискредитує поліцію та поліцейського, відсутності контролю за розслідуванням кримінального провадження та зберігання речових доказів фактично базується на обставинах в рамках кримінального провадження № 0000250 від 20 жовтня 2023 року. При цьому, будь-яких інших фактичних обставин дисциплінарною комісією при проведенні службового розслідування не встановлено.

Таким чином, суд зауважує, що підставою для винесення відповідачем оскаржуваних наказів, фактично, слугували повідомлення про підозру позивачу в учиненні кримінального правопорушення у рамках кримінального провадження № 0000250 від 20 жовтня 2023 року

Однак, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

При цьому, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні поліцейським службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Водночас з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, установлення ступеня вини особи, яка його вчинила, проводиться службове розслідування. Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити обставини і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками: вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки особи та її ставлення до вчиненого.

Пояснення особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, є однією з важливих гарантій об`єктивного службового розслідування та захисту законних прав й інтересів особи від безпідставного застосування стягнення та інших негативних наслідків.

Як встановлено в ході розгляду справи по суті та підтверджується наявними матеріалами, підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності став висновок відповідача про факт порушення службової дисципліни та законності, неповідомлення керівництва про факти домовленості з ОСОБА_2 про неправомірну вигоду, порушенні етичних норм поведінки поліцейського, перешкоджанні під час проведення службового розслідувати, скоєнні проступку, який дискредитує поліцію та поліцейського, відсутності контролю за розслідуванням кримінального провадження та зберігання речових доказів.

Відповідачем в основу висновку службового розслідування покладено обставини, які інкримінувалися позивачу в межах кримінального провадження № 0000250 та дали підстави для повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину.

Натомість, суд зауважує, що повідомлення про підозру є тільки офіційним припущенням органу/посадової особи, який/яка проводить досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину. При цьому, з моменту оголошення підозри особа набуває статусу підозрюваного, однак її вину у вчиненні злочину ще потрібно довести, відтак на цій стадії кримінального провадження стверджувати про її винуватість як доведений факт не можна.

Так, інформація зазначена у висновку службового розслідування, яка стала підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних наказів, обґрунтовує скоєння позивачем кримінального правопорушення, натомість матеріали справи не містять доказів про наявність обвинувального вироку відносно позивача.

При цьому суд констатує, що відповідно до вимог статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до положень статті 77 частини 1 пункту10 Закону України № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Згідно із статтею 6 пункту 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Крім того, суд зауважує, що статтею 70 частиною 3 Закону України № 580-VIII передбачено, що поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відображення у висновку службового розслідування припущення про отримання позивачем неправомірної винагороди відповідач необґрунтовано вважає дисциплінарним проступком і порушенням службової дисципліни. Однак, вказані дії, за умови їх доведення в установленому законом порядку вважаються кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено нормами Кримінального кодексу України.

При цьому, жодних доказів того, що позивач вчинив саме дисциплінарний проступок та порушив саме службову дисципліну у висновку службового розслідування не відображено, оскільки виклад встановлених службовим розслідуванням обставин стосується здебільшого викладу повідомлення позивачеві про підозру у кримінальному провадженні.

Таким чином, звільнення ОСОБА_1 зі служби є передчасним заходом реалізації дисциплінарного стягнення, адже на момент його звільнення ще здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження. Вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за відсутності ознак вчинення ним дисциплінарного проступку у зв`язку з відсутністю обставин, можливе тільки після встановлення обставин причетності його до скоєного злочину по кримінальному провадженню.

Слід зауважити, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (реєстрація кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовому повідомленні про підозру).

Аналогічного правового висновку Верховний Суд дійшов у постановах від 09.10.2019 у справі № 812/1706/15, від 28.11.2019 у справі № 802/1969/17-а, від 30.09.2021 у справі № 814/334/17, від 30.07.2020 у справі № 802/1767/17-а, від 08.05.2019 у справі № 807/196/17.

Співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Як вказувалося вище повідомлення про підозру є тільки офіційним припущенням органу, посадової особи, які проводять досудове розслідування, про те, що конкретна особа причетна до злочину.

Повідомлення позивачеві про підозру у вчиненні злочину, передбаченого статтею 368 частиною 3 КК України не є вчиненням ним дисциплінарного проступку, а є лише процесуальним рішенням слідчого, який здійснює досудове розслідування і яке в майбутньому може бути скасовано, змінено, а кримінальне провадження закрито, чи позивача буде визнано не винним у скоєнні даного злочину. Тим більше, що інших дисциплінарних проступків у ході службового розслідування, які могли б стати підставою для найсуворішого покарання - звільнення зі служби, не встановлено.

Матеріали службового розслідування не містять самостійно доведених фактів, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, тобто факт порушення позивачем службової дисципліни відповідачем службовим розслідуванням не встановлено та не доведено.

Відтак, за наведених підстав позовні вимоги щодо визнання протиправними та скасування наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 14 лютого 2024 року № 430 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області" в частині застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1 та наказу начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 19 лютого 2024 року № 34-о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , з 19 лютого 2024 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 235 частини 1 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби, тому позивач підлягає поновленню на тій посаді, з якої його було звільнено.

У відповідності до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 КАС України. Відповідно до статті 77 частини 2 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У зв`язку з вищенаведеним, суд вважає, що ГУНП в Закарпатській області не доведено обґрунтованість застосованого до позивача виду дисциплінарного стягнення та подальше звільнення його зі служби, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а оскаржені рішення скасуванню.

Щодо позовних вимог про виплату позивачеві грошового та речового забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 235 частини 1 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Судом встановлено, що позивача було протиправно звільнено зі служби в поліції, тому позивач підлягає поновленню на тій посаді, з якої його було звільнено.

Щодо дати з якої необхідно поновити позивача, то суд вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до оскарженого наказу відповідача позивача було звільнено з роботи 19 лютого 2024 року, тобто дата звільнення 19 лютого 2024 року вважається останнім робочим днем позивача. А відтак з 20 лютого 2024 року у позивача почався вимушений прогул. Таким чином суд вважає, що необхідно поновити позивача саме з 20 лютого 2024 року, оскільки позивач вважається таким, що 19 лютого 2024 року був на роботі (проходив службу).

Статтею 235 частиною 2 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до статті 94 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 "Про затвердження порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання" резюмується, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим ПКМУ від 08.02.95р. № 100 (далі по тексту Порядок № 100).

Відповідно до пункту 5 Порядку № 100 основою для обчислення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою ГУНП в Закарпатській області позивачу було нараховано заробітну плату у тому числі у натуральній формі за грудень 2023 року 38673,99 грн, січень 2024 року 38673,99 грн. Загальна сума доходу за останні два місяці перед звільненням, з врахуванням календарних днів, становить 77347,98 грн (Т. 1 а.с. 159).

Із врахуванням того, що у грудні 2023 року та січні 2024 року сумарно кількість календарних днів становить 62 дні, то середньоденний заробіток позивача складає 1247,55 грн (77347,98 / 62), а середньомісячна заробітна плата 38673,99 грн. (77347,98 грн /2).

Кількість днів вимушеного прогулу позивача за період з 20 лютого 2024 року по 21 травня 2024 року, становить 92 календарних днів, а відтак грошове забезпечення за час вимушеного прогулу, яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 114774,60 грн (1247,55 грн х 92).

Відповідно до статті 371 частини 1 пунктів 2, 3 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Таким чином, в даній справі суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання стягнення на користь позивача грошове утримання за один місяць в розмірі 38673,99 грн 77347,98 грн /2), та поновлення позивача на посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, з 20 лютого 2024 року.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити.

Керуючись статтями 242-246 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатської області, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 14 лютого 2024 року № 430 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області" в частині застосування дисциплінарного стягнення до заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 19 лютого 2024 року № 34-о/с "По особовому складу".

Поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, з 20 лютого 2024 року.

Стягнути із Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатської області, м. Ужгород, вул. Ф.Ракоці, 13, ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, а саме з 20 лютого 2024 року по 21 травня 2024 року у розмірі 114774,60 (сто чотирнадцять тисяч сімсот сімдесят чотири грн 60 коп.) гривень, із утриманням із цієї суми обов`язкових податків та зборів.

Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на займаній до звільнення посаді заступника начальника відділу поліції - начальника слідчого відділення Рахівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, з 20 лютого 2024 року та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатської області, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, ) на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 38673,99 (тридцять вісім тисяч шістсот сімдесят три гривні 99 копійок) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 22 травня 2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду. Рішення суду у повному обсязі було складено 03 червня 2024 року.

СуддяС.Є. Гаврилко