Справа № 420/9362/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9362/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Танцюри К.О.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасувати рішення Комісії Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради викладене у формі листа від 23.02.2024 №К-227 про відмову в наданні акту встановлення факту здійснення ОСОБА_1 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 ; зобов`язання Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради повторно з урахуванням висновку ЛКК №96 від 07.02.2024 стосовно ОСОБА_2 та урахуванням висновків рішення суду, розглянути заяву ОСОБА_3 від 13.02.2024 щодо видачі йому акту про встановлення факту здійснення ОСОБА_1 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 01.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відмова позивачу у видачі акту встановлення факту здійснення ОСОБА_1 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 є свідомим ухиленням від виконання обов`язків відповідача. Як вказав позивач, посадовими особами Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради міста Одеси, на його думку, всупереч вимогам чинного законодавства за результатом виходу за місцем проживання ОСОБА_1 та його матері ОСОБА_2 , членами комісії не було складено акт обстеження житлово-побутових умов та висновок про результати комплексного визначення індивідуальних потреб особи як це передбачено відповідно до статей 52, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, з метою забезпечення реалізації громадянами права перетинати державний кордон під час дії в Україні надзвичайного або воєнного стану. Позивач зазначив, що незважаючи на те, що ним при зверненні до адміністрації надавався висновок ЛКК, довідка з ОСББ та витяг з Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради з якої вбачається, що ОСОБА_1 проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 члени комісії при прийняті рішення у відмові заяви позивача на це взагалі не звернули уваги. Також, позивач вказав, що за рівнем обмеження життєдіяльності: обмеження самообслуговування; обмеження здатності до самостійного пересування; хвора ОСОБА_2 , потребує стороннього догляду а не постійного догляду на що у відповіді послалася ОСОБА_4 . Визначальним, як вказав позивач, в дискреційних повноваженнях суб`єкта владних повноважень є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи із заявою, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Позивач вважає, що у даному випадку члени комісії Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради взагалі безпідставно всупереч своїм повноваженням та обов`язкам встановлений акт не оформили та не склали і на свій розсуд безпідставно в цьому позивачу відмовили, чим грубо порушили Конституційні права як заявника та його матері інтереси якої він також в тій чи іншій мірі захищає.

18.04.2024 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому представник вказав, що не погоджується із позовними вимогами ОСОБА_1 та просить суд відмовити у задоволення позову. Так, відповідач вказав, що у випадках, якщо заявником не подані документи, передбачені пунктом 11 цього Положення, встановлення недостовірних відомостей, поданих заявником, у тому числі встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка цього потребує, іншою особою, або не встановлення факту здійснення догляду на постійній основі, акт Комісією не складається, про що письмово повідомляється заявнику листом відповідної районної адміністрації Одеської міської ради. Відповідач, посилаючись на норми діючого законодавства України вказав, що фізична особа може надавати соціальні послуги з постійного догляду на непрофесійній основі отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема, особами з інвалідністю I групи. Такі соціальні послуги надаються у разі прийняття відповідним органом з питань соціального захисту населення рішення за зверненням як особи, яка потребує догляду, так і осіб, які бажають здійснювати догляд. Пунктом 6 ст. 13 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є: 1) особами з інвалідністю I групи; 2)дітьми з інвалідністю; 3) громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями; 4)невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися. Разом з цим, як вказав відповідач, позивач не надав доказів внесення відомостей про нього до Реєстру у статусі надавача соціальних послуг. Більше того, позивачем самостійно зазначено в позовній заяві що його статус помічника в здійсненні догляду за матір`ю не має юридичних підстав які б надавали йому право перетнути кордон або відстрочки від мобілізації, а тільки складений та затверджений комісією акт про встановлення факту здійснення догляду за матір`ю може бути підставою для цього, тому із заявою про надання соціальних послуг своєї матері не звертався. Отже, на думку відповідача, зважаючи на те, що позивач у розрізі вимог Закону України «Про соціальні послуги» не вважається таким, що здійснює постійний догляд за своєю матір`ю ОСОБА_2 , отже можливо дійти висновку про правомірну відмову відповідача у видачі акта встановлення факту здійснення догляду за цією особою. Відповідач звернув увагу суду на те, що у ході перевірки 23.02.2024 Пересипською районною Комісією зі встановлення фактів здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду встановлено, що позивач допомагає у побуті, веденні домашнього господарства та отриманні медичних послуг своєї матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що не дає підстави дану допомогу вважати постійним доглядом відповідно до норм ЗУ «Про соціальні послуги». Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №К5-59166-ф/о від 9 березня 2024 року з 05.01.2005 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 та в той же час позивачем не надано жодних доказів спільного проживання, ведення спільного господарства, участі у витратах та утримання житла інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин, крім того відповідач вважає, що позивач не здійснює постійний догляд, відсутня постійна присутність доглядача для надання необхідної допомоги та підтримки. Відповідач зазначив, що оскільки у ході перевірки 23.02.2024 Пересипською районною Комісією зі встановлення фактів здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду був складений акт обстеження житлових-побутових умов відносно ОСОБА_2 , в якому зазначено, що у двокімнатній квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає мати позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою яка потребує стороннього догляду. Також за цією адресою проживає її син - ОСОБА_1 . Позивач допомагає матері у побуті та веденні домашнього господарства. Актом було встановлено, що заявник має дружину та неповнолітню доньку, зі слів позивача в акті зазначено, що разом із дружиною та донькою не проживає. Також, як вказав відповідач, позивач має намір відвести мати за кордон (з країною ще не визначився) для лікування (з його слів) та зауважив суд, що ОСОБА_2 не підтвердила бажання сина (позивача) їхати за кордон на лікування. Відповідач вважає, що позивач не зацікавлений у здійснені догляду за хворою матір`ю, а шукає підстави для отримання перетину кордону та отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, що є неприйнятним у реаліях сьогодення, а відмова у наданні акту про встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду не позбавляє позивача проявляти свою турботу та заботу до своєї матері відповідно до норм, які визначені Конституцією України та Сімейного кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

13.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до голови Суворовської районної із заявою про складення акту про факт здійснення догляду за його матір`ю ОСОБА_2 , яка потребує стороннього догляду, з якою він проживає вдвох.

Разом із вказаною заявою від 13.02.2024 ОСОБА_1 було надано:

- заяву ОСОБА_2 про те, що вона потребує постійного догляду, який здійснює її син, ОСОБА_1 ;

- висновок ЛКК №96 від 07.02.2023 про те, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду терміном з 06.02.2024 по 06.02.2025;

- довідку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про те, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1

- розпорядження Суворовської районної адміністрації від 17.03.2023 №137р, яким призначено ОСОБА_1 помічником ОСОБА_2 для допомоги у здійсненні її прав та виконанні обов`язків строком до 17.02.2024.

23.02.2024 Комісія про складання протягом дії надзвичайного або воєнного стану в Україні актів встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду від 23.02.2024 склала акт обстеження житлово - побутових умов.

Також, Комісією складено витяг з протоколу №5 засідання Комісії від 23.02.2024, згідно якого, за результатами обстеження було встановлено, що на момент здійснення перевірки за адресою знаходилися ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які також зареєстровані за даною адресою. ОСОБА_1 пояснив, що він проживає разом з матір`ю, допомагає їй у побуті, веденні домашнього господарства та супроводжує її до медичних закладів в разі необхідності. Має дружину та неповнолітню доньку, але мешкає окремо він них (адресу проживання родини надати відмовився). Розпорядженням Суворовської (Пересипської) районної адміністрації ОМР № 127р від 17.03.2024 р. ОСОБА_1 був призначений помічником матері, ОСОБА_2 для допомоги у здійсненні її прав та виконанні обов`язків строком до 17.02.2024 р. Також ОСОБА_1 пояснив що має намір вивезти мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закордон на лікування до будь-якої країни. ОСОБА_2 пояснила, що має вади зі здоров`ям, у зв`язку із чим тривалий час проводить у ліжку, син допомагає їй у побуті, але їхати до іншої країни на лікування не має наміру. Крім того, за думкою членів Комісії, з огляду на житлове приміщення, не вбачається постійне проживання ОСОБА_1 за даною адресою, сам заявник не зміг - надати підтвердження його постійного проживання разом з матір`ю.

За результатами голосування Комісії встановлено, що факт здійснення заявником постійного догляду не підтверджений, тому підстави для надання акту встановлення факту здійснення догляду були відсутні на момент здійснення перевірки. Рекомендовано ОСОБА_1 надати документи, які підтверджують готовність медичного закладу, обраної ним країни, прийняти ОСОБА_2 для проходження лікування або звернутися до районної адміністрації з відповідним пакетом документів щодо призначення помічником ОСОБА_2 . Також зазначено, що він має право звернутися до Управління соціального захисту населення у Пересипському районі м. Одеси Департаменту праці та соціальної політики ОМР для оформлення компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до Постанови КМУ № 859 від 23.09.2020 року.

Листом Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.02.2023 №К-227 повідомлено про розгляд звернення ОСОБА_1 від 13.02.2024 та повідомлено, що у ході перевірки 23.02.2024 Пересипською районною Комісією зі встановлення фактів здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи II групи та особами, які потребують постійного догляду встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 мешкає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій заявник допомагає у побуті, веденні домашнього господарства та отриманні медичних послуг, що не є постійним доглядом. Також, за ствердженням заявника він має намір вивезти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон на лікування, але сама ОСОБА_2 не виявила на це наміру. Крім того, розпорядженням Суворовської (Пересипської) районної адміністрації ОМР № 127р від 17.03.2024 заявник був призначений помічником матері, ОСОБА_2 для допомоги у здійсненні її прав та виконанні обов`язків строком до 17.02.2024 та Комісією прийняте рішення рекомендувати надати документи, які підтверджують готовність медичного закладу, обраної ним країни прийняти ОСОБА_2 для проходження лікування або звернутися до районної адміністрації з відповідним пакетом документів щодо призначення помічником ОСОБА_2 . Виходячи з вищевикладеного відсутні підстави для надання акту встановлення факту здійснення догляду. Також повідомлено про право звернутися до Управління соціального захисту населення у Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики ОМР для оформлення компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, відповідно до Постанови КМУ № 859 від 23.09.2020 року.

Частиною 2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, 40 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.3 Закону України "Про звернення громадян" від 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Статтею 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Відповідно до п.2 -1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право: особи, які потребують постійного догляду, - у супроводі одного із членів сім`ї першого ступеня споріднення (у значенні, наведеному у підпункті 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України) за наявності документів, що підтверджують родинні зв`язки, та висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді або у супроводі особи, яка здійснює постійний догляд за зазначеними особами, за наявності документів (посвідчення, довідки) про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді та акта встановлення факту здійснення догляду. Акт встановлення факту здійснення догляду за іншою особою, яка потребує постійного догляду, складається на підставі звернення особи, яка здійснює догляд, до районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради із заявою про здійснення особою такого догляду. У випадку, якщо особа, яка потребує постійного догляду, є взятою на облік внутрішньо переміщеною особою, звернення із заявою про здійснення догляду подається за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. На підставі такого звернення особи, яка здійснює догляд, районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради не пізніше ніж протягом п`яти робочих днів після надходження заяви складається акт встановлення факту здійснення догляду в довільній формі. Зазначений акт надсилається заявнику або видається особисто за його бажанням;

Поряд з цим, згідно 14.1.263 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені. Членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради №315 від 21.09.2023 затверджено Положення про районні комісії зі встановлення фактів здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду, згідно п.4 якого основним завданням Комісій є розгляд заяв про складання актів встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду, та складання актів встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду (далі - Акт).

Відповідно до п. 11 -13 Положення №315 особи, які звертаються для складання акта, подають такі документи:

- заяву особи з інвалідністю І чи ІІ групи, особи, яка потребує постійного догляду, або особи, яка здійснює постійний догляд;

- копії паспортів громадянина України особи з інвалідністю І чи ІІ групи або особи, яка потребує постійного догляду, та особи, яка здійснює постійний догляд;

- копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (у разі наявності у заявників відповідного статусу);

- копії документів, що підтверджують родинні стосунки (у разі їх наявності);

- довідки про зареєстроване / задеклароване місце проживання (перебування) особи з інвалідністю І чи ІІ групи або особи, яка потребує постійного догляду, та особи, яка здійснює постійний догляд, або інші документи, що підтверджують реєстрацію / декларацію місця проживання (перебування);

- копію документа, що підтверджує інвалідність (у разі наявності відповідного статусу);

- копію висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу у постійному сторонньому догляді за формою, затвердженою Міністерством охорони здоров`я України (у разі наявності такого висновку);

- інші документи, що підтверджують факт здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду (у разі наявності).

Акт складається у двох примірниках, один з яких надсилається районною адміністрацією Одеської міської ради заявнику або видається особисто за його бажанням.

У випадках, якщо заявником не подані документи, передбачені пунктом 11 цього Положення, встановлення недостовірних відомостей, поданих заявником, у тому числі встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка цього потребує, іншою особою, або не встановлення факту здійснення догляду на постійній основі, Акт Комісією не складається, про що письмово повідомляється заявнику листом відповідної районної адміністрації Одеської міської ради.

Як встановлено судом під час з`ясування офіційних обстави справи, 13.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до голови Суворовської районної із заявою про складення акту про факт здійснення догляду за його матір`ю ОСОБА_2 , яка потребує стороннього догляду, з якою він проживає вдвох.

Разом із вказаною заявою від 13.02.2024 ОСОБА_1 було надано: заяву ОСОБА_2 про те, шо вона потребує постійного догляду, який здійснює її син, ОСОБА_1 ; висновок ЛКК №96 від 07.02.2023 про те, що ОСОБА_2 потребує стороннього догляду терміном з 06.02.2024 по 06.02.2025; довідку Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про те, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_2 , ОСОБА_1 ; розпорядження Суовровської районної адміністрації від 17.03.2023 №137р, яким призначено ОСОБА_1 помічником ОСОБА_2 для допомоги у здійсненні її прав та виконанні обов`язків строком до 17.02.2024.

23.02.2024 Комісією про складання протягом дії надзвичайного або воєнного стану в Україні актів встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю І чи ІІ групи та особами, які потребують постійного догляду складено акт обстеження житлово - побутових умов.

Зі змісту вказаного акту, вбачається, що Комісією встановлено, що з огляду на житлове приміщення не вбачається постійне проживання заявника за даною адресо.

Також суд враховує, що саме відповідач, за результатами обстеження житлово -побутових умов, встановлює наявність чи відсутність підстав для складання акту встановлення факту здійснення догляду за особами з інвалідністю I чи II групи та особами, які потребують постійного догляду, що є дискреційними повноваженнями Комісії, в той час як адміністративний суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України, не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до компетенції цього органу.

Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів, що застосовують надані їм у межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження в будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами. Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Водночас, надання правової дискреції органам влади у виді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права, і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, та порядок її здійснення з урахуванням законної мети цього заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення Європейського суду з прав людини від 02 листопада 2006 року у справі «Волохи проти України» та від 02 серпня 1984 року у справі «Мелоун проти Сполученого Королівства» (Malone v. United Kindom)).

Така дискреція не може бути свавільною, а повинна ґрунтуватися на приписах закону.

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не може втручатися в його компетенцію.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

В свою чергу, згідно витягу з протоколу №5 засідання Комісії від 23.02.2024, вбачається, що за результатами обстеження було встановлено, що на момент здійснення перевірки за адресою знаходилися ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її син, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які також зареєстровані даною адресою. ОСОБА_1 пояснив, що він проживає разом з матір`ю, допомагає їй у побуті, веденні домашнього господарства та супроводжує її до медичних закладів в разі необхідності. Має дружину та неповнолітню доньку, але мешкає окремо він них (адресу проживання родини надати відмовився). Розпорядженням Суворовської (Пересипської) районної адміністрації ОМР № 127р від 17.03.2024 р. ОСОБА_1 був призначений помічником матері, ОСОБА_2 для допомоги у здійсненні її прав та виконанні обов`язків строком до 17.02.2024 р. Також ОСОБА_1 пояснив що має намір вивезти мати, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за кордон на лікування до будь-якої країни. ОСОБА_2 , пояснила що має вади зі здоров`ям, у зв`язку із чим тривалий час проводить у ліжку, син допомагає їй у побуті, але їхати до іншої країни на лікування не має наміру. Крім того, за думкою членів Комісії, з огляду на житлове приміщення, не вбачається постійне проживання ОСОБА_1 за даною адресою, сам заявник не зміг- надати підтвердження його постійного проживання разом з матір`ю.

За результатами голосування Комісії встановлено, що факт здійснення заявником постійного догляду не підтверджений, тому на даний час підстави для надання Акту встановлення факту здійснення догляду відсутні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що Комісія, якою встановлено відсутність підтвердження постійного проживання позивача разом з матір`ю, докази чого не додано і до суду, діяла у відповідності до норм діючого законодавства та суд не вбачає ознак протиправності дій відповідача щодо відмови позивачу у видачі вказаного акту.

Щодо посилання позивача на протиправність рекомендації у листі надати документи, які підтверджують готовність медичного закладу прийняти ОСОБА_2 для проходження лікування за кордоном та право на отримання компенсації, суд зазначає, що вказане посилання носить рекомендаційний характер та не є обов`язковим до виконання заявником, у зв`язку з чим суд не надає оцінку вказаним обставинам.

При цьому, з урахуванням встановлених обставин справи, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення Комісії Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради викладене у формі листа від 23.02.2024 року №К-227 про відмову в наданні акту встановлення факту здійснення ОСОБА_1 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , який є формою інформування позивача про прийняте рішення у порядку та спосіб, визначений діючим законодавством України.

З урахуванням викладеного та того, що відповідачем розглянуто у порядку, визначеному діючим законодавством України заяву ОСОБА_1 від 13.02.2024 року щодо видачі йому акту про встановлення факту здійснення ОСОБА_1 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , похідні позовні вимоги про зобов`язання Пересипську районну адміністрацію Одеської міської ради повторно з урахуванням висновку ЛКК №96 від 07.02.2024 року стосовно ОСОБА_2 та урахуванням висновків рішення суду, розглянути заяву ОСОБА_1 від 13.02.2024 року щодо видачі йому акту про встановлення факту здійснення ОСОБА_1 догляду за своєю матір`ю ОСОБА_2 , є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.