Справа № 233/496/24
Суддя: Малінов О. С.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 233/496/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Малінов О. С. , за участю секретаря судового засідання Вітюк К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , до інспектора роти 1 взводу 1 УПП в Полтавській області (юридична адреса: 38751, Полтавська область, Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В) ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції ( 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, буд.3, ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

24 січня 2024 року до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти 1 взводу 1 УПП в Полтавській області Товма Олександра Володимировича, Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову позивач зазначив таке: 14.01.2024 позивач разом з іншим водієм рухалися з міста Костянтинівка Донецької області до міста Рівне. Рухались маршрутом, що проходив по автодорозі М03 Київ Харків кпп Довжанський. Виїжджаючи з міста Костянтинівка він перебував на задньому сидінні і спав. Після того як вони заїжджали на АЗС «BVS» в Полтавській області він сів за кермо і продовжив рух, а інший водій повинен був відпочивати. Орієнтовно об 11 год. 30 хв. його зупинив поліцейський, в подальшому він дізнався, що це був інспектор роти 1 взводу 1 УПП в Полтавській області ОСОБА_2 . Після зупинки ОСОБА_2 звинуватив його в порушенні Правил дорожнього руху, а саме в перевищенні швидкості в межах населеного пункту. Проте, під час руху, дорожнього знаку «Початок населеного пункту» «Решетилівка» не було. Позивач попросив поліцейського ОСОБА_2 показати докази ймовірного правопорушення. На відеозаписі, наданому йому поліцейським ОСОБА_2 , видно, що автодорогою М03 рухаються три автомобілі, один з який великогабаритний. Позивач попросив його показати повне відео з моменту виявлення можливого правопорушення до моменту зупинки транспортного засобу щоб з`ясувати де саме було скоєно можливе порушення Правил дорожнього руху, і чи перебував він в цей момент за кермом. На що ОСОБА_2 відмовив мотивувавши це тим, що на відео видно номерні знаки транспортного засобу. Позивач повідомив, що бажає скористатись своїм правом подати клопотання на перенос розгляду справи в зв`язку з необхідністю скористатись допомогою адвоката або фахівця у галузі права. Поліцейський ОСОБА_2 відмовив йому. Вважає, що такі дії поліцейського ОСОБА_2 в частині порушення його прав при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, який допустив грубі порушення норм матеріального та процесуального права, не дослідив усі обставини справи - протиправними, а тому винесена постанова є необґрунтованою та незаконною, а в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Просить суд, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія БАД №496342 від 14.01.2024, якою ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП закрити на підставі ч. 1 статті 247 КУпАП.

26.01.2024 ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області відкрито провадження у справі, призначено судове засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.

Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання відповідач інспектора роти 1 взводу 1 УПП в Полтавській області Товма О.В., не з`явився, однак про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судове засідання представник відповідача Департаменту патрульної поліції не з`явився, однак про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позов, відповідно якого заперечував проти задоволення позовних вимог.

У відзиві зазначив, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 14.01.2024 серії БАД № 496342 позивача, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови позивач ОСОБА_3 14.01.2024, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Решетилівка, Полтавської області, 306 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, рухався зі швидкістю 81 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 31 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Інспектора роти 1 взводу 1 УПП в Полтавській області Товма О.В. при винесенні оскаржуваної постанови був наділений повноваженнями на розгляд справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, на місці його вчинення. Твердження позивача, що ним не були порушені правила дорожнього руху, під час керування автомобілем марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , 14.01.2024 спростовується як відеозаписом із нагрудної бодікамери 469157, так фото з TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425).

Враховуючи вищевикладене відповідач вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а позовна вимога про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення серії БАД № 496342, подана з метою уникнення відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, оскільки Департамент патрульної поліції, в особі інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Полтавській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про вчинення адміністративного правопорушення, діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Кодексом України про адміністративні правопорушення. Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність в діянні ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. На підставі зазначеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Таким чином, учасники справи, належним чином повідомлені судом про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, що відповідно до ч.3 ст.268КАСУкраїни не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Стаття 8 КУпАП визначає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративні правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про правопорушення.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4-5 Розділу І Інструкції №1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122, частиною першою, другою та четвертою статті 126 КУпАП.

Разом з тим, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» правила дорожнього руху встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України). Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено, що 14 січня 2024 року постановою серії БАД № 496342 притягнуто ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, що тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Об`єктивна сторона виражається у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу або необережності.

Суб`єктом правопорушення може бути лише водій транспортного засобу.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_3 14.01.2024, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Решетилівка, Полтавської області, 306 км автодороги Київ-Харків-Довжанський, рухався зі швидкістю 81 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 31 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію про фіксацію порушення - п. 7 «До постанови додаються», та підписи у п. 8 «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено», п. 9 «Копію постанови мною отримано. Підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, запис про відмову від підпису або отримання копії постанови».

Так, згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачем належним чином задокументовано та доведено належними і допустимими доказами факт порушення ПДР України.

Відповідно до ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рекомендаціях №R (91) 1 Комітету Ради Європи Державам-Членам стосовно адміністративних санкцій від 13.02.1991р. рекомендовано керуватись у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, у справах «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002, неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

Враховуючи постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а, у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач виконав обов`язок доведення правомірності прийнятого ним рішення, матеріали справи містять доказів фіксації вчиненого позивачем правопорушення, містять матеріали справи й інші докази.

Судом було досліджено доказ, наданий відповідачем на спростування позовних вимог, а саме відеозапис із нагрудної бодікамери 469157, фото з TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС008425), де зафіксовано транспортний засіб Volkswagen Jetta, д.н.з. НОМЕР_2 , 14.01.2024 в м. Решетилівка, Полтавської області, 306 км автодороги Київ-Харків-Довжанський.

Аналізуючи зазначені докази, на думку суду, безсумнівно є всі підстави вважати, що автомобіль позивача здійснив рух в зоні дії знаків 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» та 5.493.3 «Початок населеного пункту», не виконавши таким чином його вимоги.

Наданий відповідачем диск відеозапису є належним доказом з огляду на те, що згідно зіст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото, відеозапису. Вказані відеозаписи здійснені на підставі ч.1ст.40 Закону України «Про національну поліцію» з метою фіксування правопорушення, та виходячи із положеньст.251 КУпАП, є джерелом доказів у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, відповідно дост.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Інструкцією №1395таЗаконом України «Про національну поліцію» передбачено право поліцейських використовувати технічні засоби та технічні прилади для виявлення та фіксації порушень ПДР, дані яких використовувати при складанні адміністративних матеріалів.

Судом не установлено обставин, які б свідчили про порушення поліцейським вимог закону при здійсненні відеозапису, що може бути підставою для виключення такого електронного доказу з числа доказів у розумінні ст.251 КУпАП.

Оскаржувана постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з урахуванням права позивача на участь у процесі прийняття рішення, і порушень цих принципів встановлено не було.

Встановлено, що відповідачем були використані і вичерпані усі необхідні засоби доказування для фіксування події правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 71 КАС України, розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову. Проте позивачем не спростовано факту вчинення ним адміністративного правопорушення 14.01.2024.

Переконливих доводів, підтверджених відповідними доказами, які б давали суду ставити під сумнів обставини, викладені в постанові, наведено не було, а тому порушень вимог закону поліцейським під час її складання не вбачається.

У підсилення своєї правової позиці, суд звертає увагу на практику Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» наголошував, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки водіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

Отже, суд вважає, що дії поліцейського відповідають вимогам закону і підстав для скасування постанови не вбачає, а отже, в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись статтями 77, 241-246, 286 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресом: АДРЕСА_1 , до інспектора роти 1 взводу 1 УПП в Полтавській області (юридична адреса: 38751, Полтавська область, Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В) ОСОБА_2 , Департаменту патрульної поліції ( 03048, м. Київ, вул. Федора Ернеста, буд.3, ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя