Справа № 160/9526/24
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2024-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2024 року Справа № 160/9526/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРКОН-Д" до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
12.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "БАРКОН-Д" в особі представника Сергєєвої Майї Шаукатівни звернулось до Дніпровської митниці з вимогами:
- визнати протиправними та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці: UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
30.04.2024 на адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що під час здійснення Дніпровською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Отже, відповідач вказує, що за результатам розгляду поданих документів, виник сумнів у правильності визначення декларантом митної вартості товару, який став підставою для витребування додаткових документів для підтвердження заявленої позивачем митної вартості. Однак, під час проведення процедури консультацій декларантом не спростовані розбіжності та відсутність даних. Таким чином, враховуючи результати митного контролю, та те, що позивач відмовився від надання додаткових документів, відповідачем було здійснено коригування митної вартості товару.
07.05.2024 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що подані позивачем митниці документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларований товар, тому зазначені відповідачем розбіжності є необґрунтованими та безпідставними.
10.05.2024 відповідачем подано до суду заперечення проти відповіді на відзив, в яких зазначено, що примітками до п.2 статті VІІ «Оцінка товару для митних цілей» ГАТТ 1947 визначено, що сумісним зі статтею VІІ було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Таким чином, при декларуванні митної вартості товарів, ціна яких визначена зі зменшенням звичайної конкурентної ціни (з наданням знижки), декларант з урахуванням вищезазначених вимог законодавства мав додати до ціни товару надану продавцем знижку.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 02.11.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БАРКОН-Д" (покупець) та компанією «ALIKA-L SP. Z О.О.Z siedziba w Warszawa», Варшава (Польща) (продавець) укладений контракт №02/11-6.
Пунктом 1.1. Контракту визначено, що продавець продає, а покупець купує вживані автомобілі, мотоцикли згідно інвойсів, які є невід`ємною частиною контракту.
Пунктом 2.2 Контракту узгоджено, що загальна вартість контракту складає 10 900,00 євро.
Митна вартість товару заявлена декларантом за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 МКУ, а саме: 11 669,94 евро, що за курсом НБУ на день подання МД (38.542) відповідає 449 782,80 грн.
Митна вартість сформована як сума вартості транспортного засобу на умовах поставки FСА - 10 900,00 євро та витрат на транспортування транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України в сумі 29 675,00 грн., що відповідає 769,94 євро за курсом НБУ.
Із митною декларацією надано наступні документи:
1. (0380) Рахунок-фактури (інвойс) №18/11/23 від 02.11.2023;
2. (0730) Автотранспортна накладна №0059 від 05.11.2023;
3. (2800) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від
4. (3004) Рахунок-фактура про надання транспортних послуг №1 від 13.11.2023;
5. (3007) Довідка б/н від 07.11.2023;
7. (4100) Зовнішньоекономічний договір №02/11-6 від 02.11.2023;
8. (4202) Внутрішній договір доручення №13 від 08.11.2023;
9. (4207) Договір про надання послуг митного брокера №02/11-2023 від 02.11.2023;
10. (4301) Договіри (контракт) про перевезення №07-1/11-2023 від 07.11.2023;
11. (7017) Висновок ФОП ОСОБА_1 експертного автотоварознавчого дослідження
13. (9000) Фото ТЗ від 13.11.2023;
14. (9801) Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України №FT554909 від 14.12.2018.
Шляхом проведення митного огляду встановлено наявність літери «М» на кузові автомобіля, що свідчить про комплектацію, інформація щодо якої відсутня в гр.31 митної декларації та в електронному інвойсі. Однак, в інвойсі від 02.11.2023 №18/11/23 зазначено марку «BMW» та модель «Z3», без зазначення комплектації (модифікації) «M», що прямо впливає на рівень вартості транспортного засобу.
2. Пунктом 1.1. Контракту №02/11-6 від 02.11.2023 визначено, що продавець продає, а покупець купує вживані автомобілі, мотоцикли, згідно інвойсів. Пунктом 2.2 Контракту узгоджено, що загальна вартість контракту складає 10 900,00 євро.
Однак, узгоджуючи вартість контракту, сторони не узгоджують найменування товару, що є об`єктом купівлі-продажу. Вищезазначене свідчить про формальний характер контракту та ставить під сумнів достовірність і об`єктивність інформації, яка зазначена в Контракті.
Згідно ДМВ, декларантом до складу митної вартості включено витрати на транспортування транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України в сумі 29 675,00 грн.
Для підтвердження вищезазначеної складової митної вартості задекларованого транспортного засобу декларантом надано наступні документи: CMR від 05.11.2023 №0059, договір-заявка від 07.11.2023 №07-1/11-2023 між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець), рахунок на оплату від 13.11.2023 №1, сформований ФОП ОСОБА_2 , довідка про транспортні витрати від 07.11.2023 б/н ФОП ОСОБА_2 .
Проте, за результатами розгляду наданих для підтвердження транспортних витрат документів встановлено наступні розбіжності та відсутність відомостей:
- накладна CMR від 05.11.2023 №0059 не завірена печаткою/підписом відправника, відсутня печатка перевізника;
- в графі 5 CMR зазначено тільки номер контракту «02/11-6», без зазначення дати документу. Зазначене не дає можливості ідентифікувати наданий до митного контролю Контракт та CMR. До того ж, товар, що є об`єктом купівлі-продажу, в Контракті не зазначено;
- згідно графи 21 CMR, дата складання документу 05.11.2023; згідно графи 4 CMR, дата завантаження транспортного засобу 05.11.2023; в графі 16 CMR зазначено перевізника «Ovsiannikov Mykola Ihorovych». Однак, до митного контролю надано договір-заявка №07-1/11-2023 між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець), який складено пізніше дати CMR - 07.11.2023;
- в пункті 9 договору-заявки від 07.11.2023 №07-1/11-2023 між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) зазначено посилання на CMR від 06.11.2023 №0059. Однак, до митного контролю декларантом надано CMR від 05.11.2023 №0059. В графі «Дата завантаження» договору-заявки від 07.11.2023 №07-1/11-2023 між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець) зазначено 07.11.2023, що не відповідає даним графи 4 CMR 05.11.2023;
- згідно графи 16 CMR, перевізник «Ovsiannikov Mykola Ihorovych». Договір-заявка від 07.11.2023 №07-1/11-2023 укладено між ТОВ «БАРКОН-Д» (замовник) та ФОП ОСОБА_2 (виконавець). При цьому, в графі «Вартість перевезення за маршрутом» договору-заявки від 07.11.2023 №07-1/11-2023 зазначено, що експедиторська винагорода включена у вартість перевезення. Отже, мало місце залучення до перевезення оцінюваного товару третьої особи, інформація щодо якої декларантом не надається;
Враховуючи вищезазначені розбіжності та невідповідності, згідно частини 3 статті 53 МКУ, митним органом встановлено, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а саме - витрат на транспортування оцінюваного транспортного засобу до місця ввезення на митну територію України.
Також, позивача не надано платіжних документів про оплату за Товар та оплату транспортних витрат.
Відповідачем надіслано позивачу електронне повідомлення про необхідність надати (за наявності) додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, з відповідним обґрунтуванням вищезазначених підстав для запиту додаткових документів, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товарів та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою,контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; копія митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Крім зазначеного, вказаними електронними повідомленнями, відповідно до п.6. ст.53 МКУ, декларанта позивача попереджено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
У відповідь на повідомлення відповідача декларантом надано листи від 14.11.2023 №б/н, якими повідомлено митний орган, що інших документів, в т. ч., передбачених частиною 6 статті 53 МКУ на даний час надати немає можливості, а також сформульовано звернення до митного органу щодо закінчення митного оформлення.
Відповідно до Ст.55 Митного кодексу України позивач листом вих. №18/1 від 18.03.2024 року направив до митного органу додатково копії наступних документів: Свіфт №б/н від 10.11.2023 року; Договір-заявку на перевезення №07-1/11-2023 від 07.11.2023 року з уточненням; Рахунок-фактуру №1 від 13.11.2023 року з уточненням; Платіжну інструкцію №49 від 13.11.2023 року; Акт виконаних робіт №1 від 13.11.2023 року; Довідку від 07.11.2023 року з уточненням; ЦМР №0059 від 05.11.2023 року з уточненням.
Банківський платіжний документ SWIFT від 10.11.2023 не містить відміток уповноваженої особи банку щодо проведення (здійснення) платежу.
Враховуючи вищезазначене, додатково наданий банківський платіжний документ SWIFT від 10.11.2023 не може бути використаний митним органом для підтвердження заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу.
Таким чином, надані декларантом до митного контролю документи не містять відомостей щодо ціни, що булла фактично сплачена за оцінюваний товар.
Зверненням від 18.03.2024 №18/1 ТОВ «БАРКОН-Д» додатково надано договір-заявку на перевезення від 07.11.2023 №07-1/11-2023 (з уточненням). Порівнюючи з договором- заявкою від 07.11.2023 №07-1/11-2023, наданою до митного оформлення, встановлено внесення зміну пункт «Дата завантаження»: дату «07.11.2023» змінено на фразу прописом «Згідно CMR» тау пункт 9) «Умови цієї заявки-договору поширюються на...»: дату CMR №0059 «06.11.2023» змінено на «05.11.2023», дату CMR№0062 «06.11.2023» змінено на «05.11.2023».
Відповідно до частини 1 статті 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за угодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до пункту 8) договору-заявки від 07.11.2023 №07-1/11-2023, даний договір-заявка, всі додатки та додаткові угоди до нього, а також листування щодо нього, передані сторонами одна одній за допомогою факсимільного зв`язку та електронної пошти мають повну юридичну силу та доказове значення в суді.
Документ, згідно якого сторони досягли згоди про внесення змін (уточнень) до договору-заявки від 07.11.2023 №07-1/11-2023, до митного органу не надано.
Таким чином, уточнення до договору-заявки від 07.11.2023 №07-1/11-2023 внесені у спосіб, не передбачений законом.
На теперішній час у митниці наявні 2 договори-заявки з однаковими реквізитами (від 07.11.2023 №07-1/11-2023), проте з різними даними щодо дати завантаження товарів та дати накладних CMR щодо доставки товарів, на які поширюються умови договору-заявки від 07.11.2023 №07-1/11-2023.
Зверненням від 18.03.2024 №18/1 ТОВ «БАРКОН-Д» додатково надано рахунок перевізника ФОП ОСОБА_2 на оплату від 13.11.2023 №1 (з уточненням). Порівнюючи з рахунком на оплату від 13.11.2023 №1, наданим до митного оформлення, встановлено внесення змін щодо реєстраційного номеру транспортного засобу, що здійснював перевезення оцінюваного товару, а саме: «ВС6163РРТ» змінено на « НОМЕР_3 ». На теперішній час у митниці наявні 2 рахунки на оплату з однаковими реквізитами (від 13.11.2023 №1), проте з різними відомостями щодо реєстраційного номеру транспортного засобу, Враховуючи зазначене, наявні сумніви щодо достовірності наданих документів.
За результатом додаткового аналізу документів встановлено, що рахунку перевізника ФОП ОСОБА_2 на оплату від 13.11.2023 №1 та в рахунку на оплату від 13.11.2023 №1 (з уточненням) зазначено «Всього найменувань 1 на суму 109 350,00 грн». Однак, вищезазначені рахунки містять вартісну інформацію щодо транспортування товарів з трьох різних географічних пунктів в Польщі, Італії та Німеччині.
Також зазначаємо, що в пункті 2 рахунку перевізника ФОП ОСОБА_2 на оплату від 13.11.2023 №1 та в рахунку на оплату від 13.11.2023 №1 (з уточненням) зазначено, що транспортні послуги вартістю 29 675,00 грн по маршруту м. Кардано-аль-Кампо (Італія) - пп «Долгобичув- Угрипів» (Україна) здійснено за договором-заявкою від 02.11.2023 «07-1/11-2023. Однак, ТОВ «БАРКОН-Д» надано до митного органу договір-заявку на перевезення №07-1/11-2023 (при здійсненні митного контролю та оформлення) та договір-заявку на перевезення №07-1/11-2023 (з уточненням) (додатково), дата яких інша-07.11.2023.
Зверненням від 18.03.2024 №18/1 ТОВ «БАРКОН-Д» додатково надано акт виконаних робіт від 13.11.2023 №1 (замовник - ТОВ «БАРКОН-Д», виконавець - ФОП ОСОБА_2 ). За результатом аналізу встановлено, що в акті виконаних робіт від 13.11.2023 №1 зазначено «Всього найменувань 1 на суму 109 350,00 грн». Однак, документ містить інформацію щодо виконання робіт (транспортування товарів) з трьох різних географічних пунктів в Польщі, Італії та Німеччині.
Також зазначаємо, що в пункті 2 акту виконаних робіт від 13.11.2023 №1 зазначено, що транспортні послуги вартістю 29 675,00 грн по маршруту м. Кардано-аль-Кампо (Італія) - пп «Долгобичув-Угрипів» (Україна) здіснено за договором-заявкою від 02.11.2023 №07-1/11-2023 (при здійсненні митного контролю та оформлення) та договір-заявку на перевезення №07-1/11-2023 (з уточненим) (додатково), дата яких інша-07.11.2023.
В пункті 1) договору-заявки на перевезення №07-1/11-2023 та договору-заявки на перевезення №07-1/11-2023 (з уточненням), наданих ТОВ «БАРКОН-Д» до митного органу при здійсненні митного контролю та оформлення і додатково, зазначено, що оплата здійснюється протягом 3 (трьох) банківських днів з дня підписання сторонами акту виконаних робіт. Однак, додатково наданий акт виконаних робіт від 13.11.2023 №1 підписаний лише однією стороною - виконавцем ФОП ОСОБА_2 , із зазначенням при цьому фрази «Рахунок виписав ФОП ОСОБА_3 ». Враховуючи вищезазначені розбіжності та невідповідності, у митного органу наявні сумніви щодо достовірності та об`єктивності інформації, яка зазначена в додатково наданому акті виконаних робіт від 13.11.2023 №1.
За результатами аналізу додатково наданої накладної CMR від 05.11.2023 №0059 (з уточненням) встановлено, що відповідні зміни (уточнення) до документу вчинені та завірені та завірені директором ТОВ «БАРКОН-Д» ОСОБА_4 . Однак, дата внесення відповідних змін (уточнень) не зазначена.
Також встановлено, що, відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 02.11.2023 №02/11-6, укладеного ТОВ «БАРКОН-Д» з компанією «ALIKA-L sp. z о.о.» (Польща), директор ТОВ «БАРКОН-Д» - Лапенко О.А. При цьому, повноваження директора ТОВ «БАРКОН-Д» ОСОБА_4 документально не підтверджені.
Автотранспортна накладна CMR від 05.11.2023 №0059 надавалась до митного оформлення, інформація про її розгляд наведена у рішенні про коригування митної вартості від 14.11.2023 №UA110000/2023/000048/2 та повідомленнях митниці.
На теперішній час у митниці наявні 2 накладні CMR з однаковими реквізитами (05.11.2023 №0059), проте з різними відомостями щодо дати контракту та відміток продавця і покупця транспортного засобу. Враховуючи зазначене, наявні сумніви щодо достовірності додатково наданої накладної CMR від 05.11.2023 №0059 (з уточненням).
Документи (копії договору-заявки на перевезення від 07.11.2023 №07-1/11-2023 (з уточненням), рахунку на оплату від 13.11.2023 №1 (з уточненням ), платіжної інструкції від 13.11.2023 №49, акту виконаних робіт від 13.11.2023 №1, CMR від 05.11.2023 №0059 (з уточненням)) надані до митного органу лише зі зверненням ТОВ «БАРКОН-Д» від 18.03.2024 №18/1, а відтак не засвідчують помилковості зауважень митного органу, що полягли в основу рішення про коригування митної вартості від 14.11.2023 №UA110000/2023/000048/2».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина 1 статті 52 Митного кодексу України).
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Відповідно до частини 5 статті 54 Митним кодексом України, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Наказом Державної митної служби України № 689 від 11.09.2015 року затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України.
У випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до частин третьої - четвертої статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів. У випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Кодексу та частиною першою статті 55 Кодексу, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, приймає рішення про коригування митної вартості товарів.
Контроль за правильністю визначення митної вартості у випадках, передбачених абзацом першим, здійснюється посадовою особою, що здійснює такий контроль, за погодженням з керівником підрозділу митного оформлення (заступником керівника, старшим зміни). Відповідне погодження засвідчується шляхом проставлення підпису на роздрукованому переліку митних формальностей за митною декларацією, поряд з відомостями про виконання митної формальності за напрямком контролю митної вартості (п.8 розділу 2 Методичних рекомендацій).
Відповідно до положень частини 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. (частина 1 статті 337 Митного кодексу України).
Обсяги митного контролю, передбачені главою 49 розділу ХІ Митного кодексу України, визначаються за результатами аналізу ризиків відповідно до положень глави 52 розділу ХІ Митного кодексу України.
Так, відповідно до пункту першого частини 4 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 Митного кодексу України).
Частиною першою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Таким чином, право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно приписів 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Митна вартість товару заявлена згідно контракту від 02.11.2023 №02/11-6 cкладає 10 900,00 євро.
Щодо доводів митного органу про ненадання документів, що підтверджують сплату транспортно-експедиційних послуг, відомостей про вартість транспортування товарів до ввезення на митну території України, документів що підтверджують витрати на навантаження, вивантаження, суд зазначає наступне.
Позивач листом вих. №18/1 від 18.03.2024 року направив до митного органу додатково копії наступних документів: Свіфт №б/н від 10.11.2023 року; Договір-заявку на перевезення №07-1/11-2023 від 07.11.2023 року з уточненням; Рахунок-фактуру №1 від 13.11.2023 року з уточненням; Платіжну інструкцію №49 від 13.11.2023 року; Акт виконаних робіт №1 від 13.11.2023 року; Довідку від 07.11.2023 року з уточненням; ЦМР №0059 від 05.11.2023 року з уточненням.
Факт поставки на умовах INCOTERMS FCA MALPENSA підтверджується наступними документами: Свіфт №б/н від 10.11.2023 року; Договір-заявка на перевезення №07-1/11-2023 від 07.11.2023 року з уточненням; Рахунок-фактура №1 від 13.11.2023 року з уточненням; Платіжна інструкцію №49 від 13.11.2023 року; Акт виконаних робіт №1 від 13.11.2023 року; Довідка від 07.11.2023 року з уточненням; ЦМР №0059 від 05.11.2023 року з уточненням.
Вартість транспортних витрат при митному оформленні була заявлена у розмірі 29 675,00 грн.
Отже, вартість доставки товару м.Кардано-аль-Кампо (Італая) до пп «Долгобичув-Угринів (Україна) склала 29 675,00 грн., що підтверджується: CMR №0059 від 05.11.2023; CMR №0059 від 05.11.2023 з уточненням; договором-заявкою №07-l/ll-2023 від 07.11.2023; договором-заявкою №07-1/11-2023 від 07.11.2023 року з уточненням; рахунком на оплату №1 від 13.11.2023; рахунком на оплату №1 від 13.11.2023 з уточненням; Актом виконаних робіт №1 від 13.11.2023 року; довідкою про транспортні витрати №б/н від 07.11.2023 року; довідкою про транспортні витрати №б/н від 07.11.2023 року з уточненням; платіжною інструкцією №49 від 13.11.2023 року.
Згідно платіжної інструкції №49 від 13 листопада 2023 року транспортні витрати оплачені у повному обсязі.
Відповідно до умов поставки FCA страхування не є обов`язковим. В довідці про транспортні витрати від 07.11.2023 б/н з уточненням зазначено, що страхування не здійснювалося.
Крім того суд зазначає, що накладна CMR від 05.11.2023 №0059 з уточненням, має посилання на контракт «02/11-6», містить VIN код автомобілю, найменування відправника, найменування перевізника, найменування отримувача, що дає змогу ідентифікувати перевезений автомобіль.
В пункті 9 договору-заявки від 07.11.2023 No07-1/11-2023 з виправленнями зазначено, що умови цієї заявки поширюються на доставку товару згідно CMR від 05.11.2023 №0059, при цьому дата завантаження зазначена згідно CMR від 05.11.2023 №0059.
З наданих позивачем документів, листом вих. №18/1 від 18.03.2024 року, вбачається що в договорі-заявці від 07.11.2023 N№07-1/11-2023 було виправлено дату CMR №0059 на яку містилося посилання та дату завантаження відповідно до попередніх зауважень митниці, однак ці факти жодним чином не перешкоджали визначенню числового значення митної вартості товару.
Відповідно до ст.654 ЦКУ зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Отже, зміни у Заявку на перевезення від 07.11.2023 №07-l/l l-2023 були внесені у спосіб, який передбачений договором.
На час розгляду справи, договір-заявка від 07.11.2023 №07-l/l l-2023 є чинним та додатково підтверджує вартість транспортних послуг, що були заявлені при митному оформленні.
Крім того, заявка містить посилання на ЦМР від 05.11.2023 №0059 де зазначено ідентичний VIN код, що дає можливість ідентифікувати який саме автомобіль перевозився.
Також, рахунок на оплату від 13.11.2023 №1 та довідка про транспортні витрати від 07.11.2023 б/н містить вартість перевезення та маршрут, що зазначений у Заявці на перевезення.
Суд вважає, що той факт, що у рахунку на оплату від 13.11.2023 №1 та довідці про транспортні витрати від 07.11.2023 було зазначено номер транспортного засобу, яким здійснено перевезення оцінюваного товару - «ВС6163РРТ/ НОМЕР_6 » замість «ВС6163РРТ/ НОМЕР_6 » жодним чином не перешкоджало числовому визначенню заявлених декларантом транспортних витрат. Однак з урахуванням зауважень митниці, цей недолік було усунуто.
Отже, наведені документи у повній мірі підтверджують вартість витрат з транспортування товару до кордону України.
За вказаних обставин суд відхиляє доводи відповідача щодо не підтвердження витрат на транспортування товару, а також неможливості обчислити витрати на транспортування товару до кордону України за наданими документами щодо транспортних витрат по поставці товару.
За сукупності викладених обставин суд приходить до висновку, що відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, а саме посилання на інтернет-ресурси, що заявлена до декларування вартість легкового автомобілю значно нижча аніж рівень митних вартостей товарів по митним оформленням проведеним митницями України в митному режимі «імпорт» за час наближений до дати експорту в МКУ суд зазначає наступне.
Положеннями п.2.1 розділу ІІ Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 встановлено, що про необхідність у рішенні при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. ст. 59, 60 та 64 Митного кодексу України, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, робити пояснення щодо зроблених коригувань.
Діюче законодавство з питань державної митної політики не передбачає іншого документа, в якому митний орган зобов`язаний давати свої висновки щодо причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, аніж рішення про коригування митної вартості товарів.
У зв`язку з цим, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, крім іншого, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, рішення про коригування митної вартості товару №UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.
При прийнятті рішення про коригування митної вартості товару митницею навіть не наведено посилань на ЕМД в якості інформації щодо автомобіля, митне оформлення якого вже здійснено.
Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
При коригуванні митної вартості декларант не має змоги перевірити серед яких митних декларацій контролюючий орган обирає саме ту, що слугує джерелом для коригування митної вартості товарів у конкретному випадку, оскільки доступу до Єдиної автоматизованої інформаційної системи Державної митної служби України не має.
Суд зазначає, що наявність у митного органу інформації з інтернет-ресурсів про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.
Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про автомобіль.
Не наведення у спірному рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань суперечить принципу правової визначеності та позбавляє декларанта права спростувати наведену митним органом інформацію.
Отже, доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленій у постанові від 27.07.2018 року у справі №809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що вказані документи повністю підтверджують вартість товару, а вказані в них відомості узгоджуються між собою та дають змогу ідентифікувати товар, що перевозився та його вартість.
Наведені зауваження, що викладені відповідачем у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, які можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товару за ціною договору (контракту), адже вказані обставини не впливають на формування митної вартості товару, не вказують на наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості. Документи, на які посилається відповідач не є документами, які підтверджують митну вартість товарів, вичерпний перелік яких наведено у частині 1 статті 53 Митного кодексу України.
Отже, у ході судового розгляду справи суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. Додаткових переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не надано, a інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару судом не встановлено.
При цьому, суд зазначає, що наявність у базі даних митного органу інформації про більшу вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, не є підставою для не застосування основного методу для визначення митної вартості товарів, оскільки вказана обставина не перерахована у статті 58 МК України в якості підстави, що виключає застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Таким чином подані декларантом документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товару за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п`ятої статті 58 Митного кодексу України.
На підставі встановлених обставини, суд доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці № UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З огляду на викладене, доводи позивача є обґрунтованими, а позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "БАРКОН-Д" підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 5011,30 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією № 96 від 08.04.2024 року.
Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 5011,30 грн. підлягає стягненню на користь позивача з Дніпровської митниці.
Крім того позивачем зазначено, що відповідно до договору про надання правничої (правової) допомоги №11 від 25 березня 2024 року, ТОВ «БАРКОН-Д» має сплатити на користь АБ «МАЙЯ СЕРГЄЄВА ТА ПАРТНЕРИ» гонорар у розмірі 25 000,00 грн.
За змістом частин 4-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи заяву, суд виходить із того, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09 червня 2017 року Звітно-виборним з`їздом адвокатів України, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.
Судом встановлено, що професійну правничу допомогу позивачу було здійснено за договором про надання правової допомоги №11 від 25 березня 2024 року, укладеним між ТОВ «БАРКОН-Д» та Адвокатським об`єднанням «МАЙЯ СЕРГЄЄВА ТА ПАРТНЕРИ».
Відповідно до пункту 1.1, 1.2 договору Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання здійснити оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: №UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року.
Для реалізації зобов`язань, передбачених n. 1.1 цього Договору, Адвокатське бюро зобов`язується надавати Клієнту протягом строку дії цього Договору правничу допомогу у наступному: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів у судах під час здійснення адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, перед фізичними та юридичними особами; інша правова допомога за погодженням сторін.
Пунктом 3.1 договору визначено, що вартість послуг за юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: №UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року, в кожній інстанції передбачається у додаткових угодах.
3.2 Строк оплати за юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці, а саме: №UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року, в кожній інстанції передбачається у додаткових угодах.
Пунктом 2 та 3 додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги № 11 визначено, що Гонорар є фіксованим і включає в себе повне юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку рішення про коригування митної вартості Дніпровської митниці, а саме: №UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року в суді першої інстанції та складає 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривень. Участь у судових засіданнях за додаткову оплату - 4000 (чотири тисячі гривень) за одне судове засідання.
Оплата вартості послуг (Гонорару), передбачена п.І цієї Додаткової угоди, здійснюється протягом десяти календарних днів з моменту виставлення рахунку на оплату.
Акт приймання-передачі наданих послуг підписується до завершення судового розгляду в суді першої інстанції.
На час розгляду справи підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду не надано.
Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у конкретній адміністративній справі не підтверджено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів №UA110000/2023/000048/2 від 14.11.2023 року.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 травня 2024 року.

Суддя Е.О. Юрков