Справа № 640/16740/22
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року м. Київ № 640/16740/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві

про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № 89341-17 У.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом 2017-2019 років позивач не здійснював підприємницьку діяльність та дохід від неї не отримував, а був працевлаштована, а отже обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску виконувався роботодавцем, а тому відсутні підстави для нарахування та сплати єдиного соціального внеску.

У матеріалах справи міститься відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника та незалежно від того, чи здійснює підприємець фактично господарську діяльність та отримує доходи.

Зважаючи на викладене, відповідач стверджує про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.11.2022 поновлено позивачу строк звернення до суду, відкрито провадження в адміністративній справі № 640/16740/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

14.12.2022 року вказаний Закон був опублікований в газеті «Голос України» №254 та набрав чинності 15.12.2022.

На адресу Київського окружного адміністративного суду супровідним листом від 02.10.2023 №03-19/28093/23 «Про скерування за належністю справи» надійшли матеріали адміністративної справи №640/16740/22.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.10.2023 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 витребувано документи від сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.11.2023 клопотання представника позивача про розгляд справи №640/16740/22 з повідомленням (викликом) сторін залишено без задоволення.

08.12.2023 до суду від відповідача та позивача надійшли документи на вимоги ухвали суду від 28.11.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.01.2024 витребувано від ОСОБА_1 довідку 5-ОК Пенсійного фонду України.

10.04.2024 позивачем надано довідку 5-ОК Пенсійного фонду України.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Позивач є фізичною особою-підприємцем та взятий з 15.05.2017 на облік як платник податків та платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Підприємницька діяльність припинена 08.07.2022 за заявою позивача.

Головне управлінням ДПС у м. Києві сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2019 № 89341-17 У, якою, на підставі статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та даних інформаційної системи органу доходів і зборів, позивача зобов`язано сплатити недоїмку у розмірі 18214,90 гривень.

Згідно витягу інтегрованої картки платника зазначена сума була нарахована за такі періоди: за травень та червень 2017 року 1408,00 грн, за 3 квартал 2017 року 2112,00 грн, за 4 квартал 2017 року 2112,00 грн, за 1 квартал 2018 року 2457,18 грн, за 2 квартал 2018 року 2457,18 грн, за 3 квартал 2018 року 2457,18 грн, за 4 квартал 2018 року 2457,18, за 1 квартал 2019 року 2754,18 грн.

Позивач, не погоджуючись з прийнятою вимогою, звернувся до суду з відповідним позовом.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 та пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є:

- роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами;

- фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Абзацом першим пункту 1 та пунктом 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI визначено, що єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення особою підприємницької діяльності в якості фізичної особи-підприємця, яку особа фактично не здійснює (не отримує доходу від її провадження), Законом №2464-VI не врегульовано.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску.

Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць.

При цьому, за відсутності бази для нарахування єдиного соціального внеску у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач посилається на те, що він перебував у спірний період у трудових відносинах, а саме був директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Роял холдинг бізнес», а тому обов`язок щодо сплати єдиного соціального внеску у позивача був відсутній.

Надаючи оцінку зазначеним доводами позивача, суд насамперед звертає увагу сторін на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04.12.2019 у справі № 440/2149/19, відповідно до якого особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДФС і зареєстровані як фізичні особи-підприємці (однак господарську діяльність не здійснюють і доходи не отримують), та які одночасно перебувають у трудових відносинах, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

У цьому випадку, оскаржуваною вимогою встановлено наявність у позивача заборгованості зі сплати єдиного соціального внеску за період з травня 2017 року по перший квартал 2019 року.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Роял Холдинг Бізнес» з 06.06.2017.

Водночас сам лише факт перебування особи у трудових відносинах не є достатньою підставою для звільнення від подвійної сплати єдиного внеску, оскільки відно до зазначеного вище висновку Верховного Суду обов`язковою умовою для звільнення фізичної особи-підприємця є саме нарахування та сплата єдиного внеску роботодавцем.

Довідкою Пенсійного фонду України за формою ОК-5 підтверджується, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Роял Холдинг Бізнес», хоча і нараховувало єдиний внесок у червні та липні 2017 року, проте у рядку «позначка про сплату страхових внесків» відсутня відповідна позначка. Це означає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Роял Холдинг Бізнес» не сплачувало у період з травня 2017 року по перший квартал 2019 року єдиний внесок за ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, контролюючий орган правомірно та у межах повноважень нарахував позивачу недоїмку зі сплати єдиного соціального внеску за період травня 2017 року по перший квартал 2019 року, оскільки у матеріалах справи наявні докази того, що позивач є фізичною особою-підприємцем, та відсутні докази, що у цей період єдиний соціальний внесок за нього було сплачено роботодавцем. При цьому доводи позивача щодо його працевлаштування були належним чином перевірені під час судового розгляду, у результаті чого було встановлено те, що роботодавець не сплачував за позивача єдиний соціальний внесок.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

VI. Судові витрати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстав для відшкодування позивачу понесених при подачі позову судових витрат немає.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Суддя Жук Р.В.