Справа № 420/10246/24
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25009, ), про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.02.2024 №46 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу" згідно наданих довідки про складові заробітної плати від від 01.02.2024 №02-15/05/199;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, як державному службовцю по віку з 19.02.2024 відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ на підставі даних довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.02.2024 №02-15/05/199 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), а також довідки від 01.02.2024 №02-15/05/199.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вона перебуває обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та пенсію по інвалідності згідно до Закону України « Про державну службу» відповідно до Закону України від 09.07.2003 р. № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - ЗУ № 1058).

19.02.2024 позивач звернувся до Відповідача 1 із заявою про переведення з пенсії по інвалідності за ЗУ №1058 на пенсію за віком згідно до ЗУ №3723. За принципом екстериторіальності Відповідач 2 рішенням від 27.02.2024 №46 відмовив у призначенні пенсії згідно до ЗУ №3723.

Позивач не погоджується з діями пенсійного органу щодо відмови у переведенні на пенсію за Законом України «Про державну службу». Позивач посилається на Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ, якими передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови, зокрема: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Так як позивач досягла пенсійного віку, встановленого Законом №1058-ІV, має необхідний страховий стаж на посадах державних службовців (згідно до записів трудової книжки стаж на посадах державної служби становить більше 20 років), а тому з урахуванням положень пункту 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ має право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону №3723-XII. При цьому, доводи Відповідача, що позивач не перебувала на посаді, віднесеній до категорій посад державної служби на момент звернення, на думку позивача, є безпідставними, оскільки ні статтею 37 Закону №3723-ХІІ, ні Законом №889-VШ такі обмеження не встановлені, так як тлумачення відповідачем положень закону не відповідає принципу верховенства права.

Щодо врахування довідок про складові заробітної плати у позові зазначено, що згідно з ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Отже, як стверджує позивач, здійснюючи переведення позивача з одного виду пенсії на інший відповідач повинен враховувати документи про страховий стаж, заробітну плату та додаткові документи, що є у пенсійній справі. Таким чином, спірні довідки і визначають інформацію про складові заробітної плати для призначення пенсії станом на січень 2024 року, тобто на час переведення позивача на пенсію державного службовця.

Ухвалою суду від 03.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою суду від 03.04.2024 року витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії документів, що були підставою для прийняття рішення 27.02.2024 №46 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ "Про державну службу", для долучення до матеріалів справи.

10.04.2024 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов від Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Згідно даного відзиву відповідач вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими, незаконними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Відповідач звернув увагу, що позивачка вже отримує пенсію, пенсія призначена за нормами ЗУ № 1058-IV, повторне призначення пенсії неможливе. Може мати місце проведення перерахунків пенсії, переведення на інший вид пенсії, але позивачка формулює вимоги, призначення пенсії, як державному службовцю по віку. При цьому, до заяви додано довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.02.2024 № 02- 15/05/199 станом на січень 2024 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) від 01.02.2024 № 02-15/05/199 за період 01.12.2016 по 31.11.2021. У зв`язку з тим, що пенсія позивачу вже була призначена, на думку відповідача, вказані довідки не можуть бути застосовані. Також зауважено, що такий вид пенсії як пенсія по віку відсутній в ЗУ № 1058-IV, має місце вид пенсії - пенсія за віком .

Також у відзиві зазначено, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону 3723 після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених ч. 1 ст. 37 Закону 3723 і Прикінцевими та перехідними положеннями Закону 889, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби. Зважаючи на те, що у Позивача відсутній необхідний стаж державної служби, відсутні законні підстави для переведення її на пенсію за нормами Закону 889. При цьому, відмічено, що за статусом посадові особи місцевого самоврядування не мають статусу державних службовців.

З підстав викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.04.2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшли належним чином засвідчені матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 .

18.04.2024 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому викладені доводи тотожні доводам відзиву Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Інші заяви по суті справи, клопотання та додаткові докази до суду не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (надалі позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Відповідач 1) та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 ).

01.02.2024 року позивач звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області за заявою про переведення її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Розгляд заяви від 01.02.2024 року та документів наданих до неї провадився за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області (далі Відповідач 2).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від 27.02.2024 року №46 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії на підставі заяви від 19.02.2024 року відповідно до Закону України «Про державну службу».

У рішенні вказано наступне: «З огляду на положення пунктів 10, 12 розділу ХІ Закону № 889 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 - ХІІ "Про державну службу" (далі Закон № 3723) мають особи, які на день набрання чинності Законом № 889 (на 01.05.2016) займали посади державної служби та мали не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, та особи, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Час роботи на посаді державного службовця, зараховується до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723 до 01.05.2016 року.

Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб згідно Закону України № 889 затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622.

Пунктом 4 Порядку № 622 визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір інших виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року;

До стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, зараховується період роботи ОСОБА_1 з 08.07.2002 по 14.12.2021 (період роботи в Управлінні праці та соціального захисту населення райдержадміністрації). Всього стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 складає 13 років 9 місяців 25 днів

До заяви про перерахунок пенсії ОСОБА_1 надала, зокрема, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії держслужбовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.02.2024 № 02- 15/05/199 станом на січень 2024 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) від 01.02.2024 № 02-15/05/199 за період 01.12.2016 по 31.11.2021.

Враховуючи норми чинного законодавства відсутні підстави для проведення перерахунку.»

Не погодившись з відмовою пенсійного органу у переведенні на пенсію за віком на умовах Закону України "Про державну службу", позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах, Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення № 28-2) (зі змінами) Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Пенсійним фондом України впроваджено новий механізм розподілу та опрацювання звернень щодо призначення/перерахунку пенсій за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 "Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України" (далі - постанова № 25-1) передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек-офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера.

Відповідно пункту 4.2 розділу IV постанови № 25-1 після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Отже, відповідно пункту 4.2 розділу IV постанови № 25-1 заяву ОСОБА_1 розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-XII).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон № 889-VIII), згідно Прикінцевих та перехідних положень якого втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу визначеного підпунктами 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.

При цьому, виходячи з аналізу змісту положень пунктів 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, у питаннях пенсійного забезпечення законодавець розрізняє державних службовців та осіб, які перебувають на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, зокрема в частині набутого стажу.

Отже, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, після 1 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 вік і страховий стаж.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 року по справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року по справі № 676/4235/17.

Так, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (в редакції на час прийняття оскаржуваного рішення) мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

Відповідно спірного рішення на час звернення позивача за призначенням пенсії відповідно Закону України «Про державну службу» вік заявника становив 60 років. До стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону, зараховано період роботи ОСОБА_1 з 08.07.2002 по 14.12.2021 (період роботи в Управлінні праці та соціального захисту населення райдержадміністрації). Всього стаж на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 складає 13 років 9 місяців 25 днів.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.02.2024 №46, перелічивши положення законодавства, Відповідачем 2 резюмовано про відсутність підстав для проведення перерахунку. При цьому, зазначення конкретної підстави чи посилання на певну норму Закону у спірному рішенні відсутнє.

Разом з цим, у відзивах на адміністративний позов відповідачами визначено, що підставою для відмови у переведенні на інший вид пенсії слугувало відсутність необхідного стажу державної служби.

З приводу наявності у позивача достатнього стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців,суд зазначає наступне.

Згідно записів №№5-25 копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 встановлено, що позивачка працювала на посадах державної служби, а саме:

08.07.2002 року - прийнято на посаду начальника відділу з питань праці Управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації , прийнято присягу державного службовця та присвоєно 13 ранг державної служби;

01.09.2005 року - переведено на посаду заступника начальника Управління праці та соціального захисту, начальника відділу з питань праці та присвоєно 12 ранг державного службовця;

05.06.2007 року - звільнено з займаної посади порядком переводу;

06.06.200 року призначено на посаду начальника відділу з питань праці та соціально - трудових відносин переводом;

03.09.2007 року присвоєно 11 ранг державного службовця;

07.07.2009 року звільнено з посади начальника відділу з питань праці та соціально - трудових відносин порядком переведення на посаду заступника начальника управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації;

08.07.2009 року - призначено на посаду заступника начальника управління праці та соціального захисту населення райдержадміністрації, як таку, що перебувала в кадровому резерві на керівну посаду;

29.12.2012 року перейменовано Управління праці та соціального захисту населення в Управління соціального захисту населення на підставі Розпорядження Котовської районної державної адміністрації;

01.05.2016 року присвоєно 5 ранг державного службовця;

24.05.2016 року перейменовано Котовську районну державну адміністрацію в Подільську районну державну адміністрацію Одеської області;

29.06.2016 року - Управління соціального захисту населення Котовської районної державної адміністрації перейменовано в Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації;

16.05.2018 року переведено на посаду заступника начальника управління соціального захисту населення начальника відділу персоніфікованого обліку пільгових категорій населення;

06.05.2019 року присвоєно черговий 4 ранг державного службовця;

12.02.2021 року переведено на посаду заступника начальника управління начальника відділу соціальної підтримки пільгових категорій населення управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації;

14.12.2021 року звільнено з посади заступника начальника управління начальника відділу соціальної підтримки пільгових категорій населення управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації за власним бажанням відповідно до п.3 ч. 1 ст. 83, статей 86,89 Закону України «Про державну службу».

З огляду на встановлене, у період з 08.07.2002 року по 14.12.2021 року позивач безперервно працювала на посадах державної служби, які мають бути зараховані до стажу державної служби позивача.

Таким чином, станом на 01.05.2016 року (дата набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015) ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді заступника начальника управління праці та соціального захисту населення Котовської районної державної адміністрації, тобто займала посаду державної служби, що відповідає пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII.

Слід зауважити, що згідно спірного рішення про відмову в переведенні на інший вид пенсії вищевказаний період роботи позивача (з 08.07.2002 року по 14.12.2021 року) зарахований до стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Стаж роботи позивача на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016 року складав 13 років 9 місяців 25 днів.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи те, що станом на 01 травня 2016 року ОСОБА_1 займала посаду державної служби та мала більше 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, суд вважає, що позивач має право на отримання пенсії в порядку, передбаченому статтею 37 Закону №3723.

Однак, Відповідачем 2 протиправно було відмовлено у переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про держслужбу».

Суд повторно звертає увагу, що рішення Відповідача 2 не містить конкретних підстав відмови у переведенні на інший вид пенсії, тоді як у ньому встановлено наявність у позивача станом на 01.05.2016 року 13-річного стажу на посадах віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення відповідним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості щодо оскаржуваного рішення, виконання яких є запорукою передбачуваності для позивача наслідків виконання або невиконання ним законних вимог відповідача.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду щодо загальних вимог до актів індивідуальної дії, викладеною у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 380/5383/21 та яка неодноразово викладена в інших постановах Верховного Суду (справи №822/1817/18, №821/1173/17, №1940/1950/18, №805/3956/18-а тощо).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, приймаючи рішення від 27.02.2024 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 19.02.2024 відповідно до Закону України «Про державну службу», діяло протиправно, з огляду на що суд вважає за необхідне визнати протиправним вказане рішення та скасувати його.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію, як державному службовцю по віку з 19.02.2024 відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ на підставі даних довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 01.02.2024 №02-15/05/199 (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), а також довідки від 01.02.2024 №02-15/05/199, суд дійшов наступного.

Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, в т.ч. державним службовцям, регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 року № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», якою затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок № 622).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 622 згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10 грудня 2015 року № 889- VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу»:

мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Пунктом 4 Порядку № 622 встановлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 622, форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. Постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 08.02.2017 року за №180/30048, затверджені форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Постанова № 1- 3).

Судом встановлено та підтверджено відповідачами, що позивачем разом із заявою від 01.02.2024 року відповідачу було надано наступні довідки:

- довідка Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 01.02.2024 року № 02-15/05/199.

- довідка Управління соціального захисту населення Подільської районної державної адміністрації про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) від 01.02.2024 року № 02-15/05/199.

Форма та зміст зазначених довідок повністю відповідають формам довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям, затверджених Постановою № 1-3, та містять всі необхідні відомості.

Крім того, в Акті складеному за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії від 27.02.2024 року №1500-1003-1/1963 Відповідачем 1 встановлено, що довідки «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» від 01.02.2024 № 02-15/05/199 та у довідці «Про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця» від 01.02.2024 № 02-15/05/199, які видані на ім`я ОСОБА_1 , відповідають первинним документам.

Жодних обґрунтованих підстав для неврахування вказаних довідок відповідачами не зазначено.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем дотримано сукупність вимог, визначених ч.1 ст.37 вказаного Закону та Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015, з метою поновлення порушеного права суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у цій частині шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 19.02.2024 року перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII з урахуванням даних довідки від 01.02.2024 №02-15/05/199 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 01.02.2024 №02-15/05/199 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача в даному випадку є належним та достатнім.

При цьому, суд враховує, що заява позивача про перехід на інший вид пенсії розглядалась за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, цим же органом було прийнято рішення про відмову у переведенні позивача на інший вид пенсії, тому належним та ефективним способом захисту порушеного права у даному випадку є зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу».

Натомість, позовна вимога зобов`язального характеру заявлена позивачем до ГУ ПФУ в Одеській області.

Отже, у цій частині позовних вимог до ГУ ПФУ в Одеській області слід відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Отже, оскільки протиправні дії щодо прийняття оскаржуваного рішення вчинені Головним управлінням Пенсійного фонду України у Кіровоградській області, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25009, ), про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 27.02.2024 року №46 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви від 19.02.2024 відповідно до Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з 19.02.2024 року перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності, призначену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII з урахуванням даних довідки від 01.02.2024 №02-15/05/199 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки від 01.02.2024 №02-15/05/199 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська обл., 25009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. та 96 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук