Справа № 380/22927/23
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

03 червня 2024 року Справа № 380/22927/23 пров. № А/857/5095/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії судді:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Гудима Л.Я., Кузьмича С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/22927/23 за її позовом до посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Олександра Формагея, посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП Валерія Тарасюка про визнання протиправними рішення, дій та бездіяльності, зобовязання утриматися від вчинення дій,

ВCТАНОВИВ:

У провадженні Восьмого апеляційного адміністративного суду перебуває справа №380/22927/23 за позовом ОСОБА_1 до посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП ОСОБА_2 , посадової особи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) члена НКРЕКП В.Тарасюка, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2024 року.

Автоматизованим розподілом, здійсненим 28.02.2024, визначено склад колегії суддів з розгляду справи №380/22927/23: головуючий суддя Кухтей Р.В., судді: Нос С.П., Шевчук С.М.

29.05.2024 Восьмим апеляційним адміністративним судом зареєстровано заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №380/22927/233.

Заявлений відвід позивач обґрунтовує тим, що призначення розгляду справи в порядку письмового провадження без виклику сторін, на її думку не узгоджується з нормами Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) та існує певна неупередженість щодо розгляду її апеляційної скарги.

Згідно з частиною восьмою статті 40 КАС суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявника про відвід складу колегії суддів у цій справі, апеляційний суд вважає, що така не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначені статями 36, 37 КАС.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 40 КАС питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

За змістом пункту 4 частини першої та частини четвертої статті 36 КАС суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як на підставу для відводу судді позивач посилається на приписи статті 36 КАС нормативна конструкція яких, з-поміж іншого, містить узагальнений перелік найпоширеніших обставин, доведення наявності яких може бути підставою для відводу судді.

Проте, слід звернути увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд апеляційної інстанції вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію «розумного спостерігача». У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже «правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене». Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Одночасно, не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зокрема, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 КАС).

За нормами статті 311 КАС суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи у випадках, що ній перелічені.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих сумнівів у неупередженості та об`єктивності складу колегії суддів у цій справі, а обставини, які викладені у заяві про відвід, не свідчать про її упередженість або певну зацікавленість у наслідках розгляду даної справи, а тому не є підставою для задоволення заяви про відвід.

Будь-яких інших підстав, які викликали б сумнів в об`єктивності та неупередженості колегії суддів у складі: головуючого судді Кухтея Р.В., суддів: Носа С.П., Шевчук С.М., судом не встановлено.

Враховуючи викладене, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід складу колегії суддівнеобхідно відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 40, 321, 325 КАС, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Кухтея Р.В., суддів: Носа С.П., Шевчук С.М., від розгляду справи №380/22927/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді Л. Я. Гудим
С. М. Кузьмич