Справа № 480/12714/23
Суддя: С.О. Бондар
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без розгляду
Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Бондаря С.О., розглянувши у письмовому провадженні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 69 від 29.04.2022 року (по стройовій частині);
- визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2, 3 та 4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 36 від 12.06.2022 "Про результати службового розслідування" (з основної діяльності);
- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 157 від 26.07.2022 (по стройовій частині);
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати позивачу повного грошового забезпечення військовослужбовця Збройних сил України та додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за період з 29 квітня 2022 року по 19 жовтня 2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу грошове забезпечення в розмірі 333 970,75 грн. за період з 29 квітня 2022 року по 19 жовтня 2023 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 531000 грн. відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 29 квітня 2022 року по 19 жовтня 2023 року.
Ухвалою суду від 07.12.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позову шляхом направлення до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням причин такого пропуску та наданням доказів.
Позивачем у встановлений судом строк направлено до суду заяву про поновлення пропущеного строку, у якій зазначає причини пропуску строку.
Суд ухвалою від 26.12.2023 відкрив провадження у справі, розгляд якої ухвалив проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Військова частина НОМЕР_1 надала суду відзив на позов, у якому зазначає, що 29.04.2022 ОСОБА_1 без поважних причин не з`явився на службу. Жодних повідомлень про причини неявки на службу від позивача чи інших осіб, зокрема і від правоохоронних органів не надходило. Тому наказом від 29.04.2022 №69 ОСОБА_1 призупинена виплата грошового забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням частини. Згідно з наказом від 30.04.2022 №36 за вказаним фактом розпочато службове розслідування, в ході якого встановлено, що 28.04.2022 ОСОБА_1 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. 30.04.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та обрано запобіжний захід - утримання під вартою. Але після внесення позивачем грошової застави, його було звільнено з-під варти та покладено обов`язок не відлучатися з місця проживання. 18.06.2022 в результаті реорганізації підрозділу в якому проходив службу позивач, його посада була скорочена, а у зв`язку з тим, що він на той час не перебував на службі без повідомлення керівництва військовою частиною, на іншу рівнозначну посаду його не переведено. 26.07.2022 позивач повернувся до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків. Проте, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2022 №157 позивач був відсторонений від виконання службових повноважень, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення. В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 302 від 19.10.2023 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключений зі списку військової частини НОМЕР_1 з 19.10.2023 та знятий із котлового забезпечення, оскільки вибув до нового місця військової служби (до іншої військової частини). Враховуючи, що ОСОБА_1 з 29.04.2022 по 19.10.2023 своїх службових повноважень не виконував без поважних причин, накази командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 29.04.2022, № 36 від 12.06.2022 та № 157 від 26.07.2022 відповідають вимогам Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та наказів Міністерства оборони України, і які не були своєчасно оскаржені позивачем, тому вказані накази є правомірними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Ухвалою суду від 25.04.2024 витребувано у військової частини НОМЕР_1 докази, а саме: належним чином завірені копії документів, які були підставою прийняття спірних наказів.
Втім, відповідач не виконав ухвалу суду та не надав необхідні документи.
Тому суд повторно ухвалою від 13.05.2024 витребував необхідні докази.
20.05.2024 відповідач подав до суду витребувані документи.
27.11.2023 ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Короля С.О. звернувся до суду з даним позовом.
Суд, дослідивши надані сторонами докази, зазначає наступне.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої, якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі, і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Суд вважає, що особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу, що здійснює виплату одноразової грошової допомоги відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру допомоги, нормативно-правових документів, на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок допомоги.
Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 646/6250/17, від 30 жовтня 2018 року у справі № 493/1867/17, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , 29.04.2022 без поважних причин не з`явився на службу. Тому наказом командира військової частини від 30.04.2022 №36 за вказаним фактом розпочато службове розслідування. Також згідно з наказом від 29.04.2022 №69 ОСОБА_1 призупинена виплата грошового забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням частини.
В ході службового розслідування встановлено, що 28.04.2022 ОСОБА_1 було затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення. 30.04.2022 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та обрано запобіжний захід - утримання під вартою. Але після внесення позивачем грошової застави, його було звільнено з-під варти та покладено обов`язок не відлучатися з місця проживання.
18.06.2022 в результаті реорганізації підрозділу в якому проходив службу позивач, його посада була скорочена, а у зв`язку з тим, що він на той час не перебував на службі без повідомлення керівництва військовою частиною, на іншу рівнозначну посаду його не переведено.
26.07.2022 позивач повернувся до військової частини та приступив до виконання службових обов`язків.
Проте, згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2022 №157 позивач був відсторонений від виконання службових повноважень, у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.
В подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 302 від 19.10.2023 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключений зі списку військової частини НОМЕР_1 з 19.10.2023 та знятий із котлового забезпечення, оскільки вибув до нового місця військової служби (до іншої військової частини). Враховуючи, що ОСОБА_1 з 29.04.2022 по 19.10.2023 своїх службових повноважень не виконував без поважних причин, накази командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 29.04.2022, № 36 від 12.06.2022 та № 157 від 26.07.2022.
Таким чином, ОСОБА_1 перебуваючи у військовій частині з 26.07.2022 по 19.10.2023, будучи відстороненим від виконання службових повноважень, у строк понад один рік, мав можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, неможливо було незнати про невиплату грошового забезпечення строком понад один рік. У позивача не існувало перешкод, щоб дізнатися про оскаржувані накази. Тобто, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав у липні 2022 року.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 справа №340/1019/19.
Необхідно зазначити, що позивач знав про невиплату у повному обсязі грошового утримання у травні 2023 року, про що вказував у зверненні до "Омбудсмена України" (Уповноважений Верховної Ради України з прав людини) (а.с.106).
При цьому, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного доказу його звернення з відповідними рапортами до відповідача про ознайомлення з оскаржуваними наказами та відмови відповідача у задоволенні таких рапортів.
Щодо посилань представника позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду на ст. 233 КЗпП України (в редакції чинній до 19.07.2022), як на підставу поновлення строку, суд зазначає, що таке посилання є помилковим виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).
До 19.07.2022 стаття 233 КЗпП України мала наступну редакцію:" Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до місцевого загального суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення.
У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком."
Предметом спору у справі, що розглядається судом, є оскарження дисциплінарних наказів, якими, зокрема позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності, йому була призупинена виплата грошового забезпечення за самовільне залишення частини, відмовлено у виплаті щомісячних премій.
Отже невиплата грошового забезпечення є похідною (наслідком) цих наказів, а не є результатом протиправної бездіяльності військової частини, про що заявляє позивач.
Таким чином, у даному випадку повинна застосовуватися ч. 5 ст. 122 КАС України, якою передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, а не ст. 233 КЗпП України.
Разом з тим, позивач пропустив місячний строк звернення до суду, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів протиправними, визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.
Керуючись ст. ст. 240, 248, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії - залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя С.О. Бондар