Справа № 2-а-1018/11
Суддя: Шепітко І. Г.
Дата ухвалення: 2011-02-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1018/11
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

при секретарі Лірчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №22 в місті Одесі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної автомобільної інспекції Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову серії ВН №258241 від 04 січня 2011 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за

ч.1 ст.122 КУпАП, складену інспектором ІДПС Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Бучинським Геннадієм Івановичем, мотивуючи свої вимоги тим, що вона правопорушення не вчиняла, докази вчинення правопорушення відсутні. Позивач вважає, що зазначені у протоколі та постанові дані неправдиві, вимоги ПДД щодо перевищення швидкості вона не порушувала, про що вона повідомила працівника ДАІ, зазначивши, що її середня швидкість руху за електронними даними автомобіля становила 43 км./год., крім неї у цьому ж напрямку рухалось ще кілька автомобілів, які мали значно вищу швидкість. Незважаючи на заперечення, інспектором був складений протокол про адміністративне правопорушення, а також оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

У судове засідання позивачка подала заяву, згідно якої вимоги за адміністративним позовом підтримала у повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності.

Згідно ч.4 ст.122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи був повідомлений належним чином, надавши письмові заперечення, згідно яких вважав дії інспектора правомірними та просив у позові відмовити, долучивши копію свідоцтва про перевірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Вивчивши та дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, у судовому засіданні встановлено наступні обставини та відповідні докази.

04 січня 2011 року об 11-40 год. позивачка у справі, керуючи автомобілем марки Mitsubishi, державний номер НОМЕР_1 , рухалась по вулиці Миколаївська дорога в місті Одесі та була зупинена працівником ДАІ інспектором ІДПС Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області ОСОБА_2 , який показав прилад Визир №0711235 з вимірювання швидкості, де було зафіксовано швидкість руху 105 км/год. При складані протоколу про адміністративне правопорушення інспектор ДАІ підтвердити, що це швидкість саме автомобіля позивачки не зміг, права позивачці відповідно до ст.268 КУпАП не роз`яснювалися, інших доказів, на вимогу позивачки для підтвердження того, що вона правопорушення не вчиняла, інспектор до протоколу не вніс.

Прилад, яким проводився нагляд за дорожнім рухом з метою фіксації порушень ПДР, не є автоматичним засобом фото- чи відео фіксації, оскільки він знаходиться у співробітника ДАІ, керується ним безпосередньо або через комп`ютер (визначаються ті параметри, які фіксуються приладом, зокрема швидкість, абощо, об`єкт зйомки, їх режими, кут огляду приладу, проміжок часу, зафіксував вибраний ним момент часу, автомобіль та місце фіксації тощо. Між тим, ст.14-1 КУпАП передбачає, що для її застосування необхідно, щоб фіксація велася саме засобами: фото-, кіно-, або відео зйомки, які працюють в автоматичному режимі. За таких умов, така фіксація не відповідає вимогам закону, до того ж, не сприяє виконанню основних завдань міліції і, зокрема, ДАІ по профілактиці та припиненню правопорушень.

Отже, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення інспектором ДАІ не зазначені жодні докази на підтвердження вчинення правопорушення, оскільки позивачка не погодилась зі звинуваченням, про що зазначила у протоколі.

Після складення протоколу, інспектором було винесено постанову ВН №258241 від 04 січня

2011 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 гривень.

Згідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі, однак відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження вини позивачки.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно ст.288 КУпАП, постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Частиною 3 ст.162 КАС України надано адміністративному суду повноваження на прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком частини 2), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В силу ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст.293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті`встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній зокрема необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача у виді штрафу не відповідає вимогам ст.ст.283, 284 КУпАП, зокрема не містить докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, а тому підлягає скасуванню за відсутності складу (події) адміністративного правопорушення, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягає закриттю.

Згідно ч.2 ст.171-1 КАС України, рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст.7-9, 11, 71, 158, 160, 162, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову серії ВН №258241 від 04 січня 2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, складену інспектором ІДПС Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області Бучинським Геннадієм Івановичем визнати протиправною та скасувати, провадження по адміністративній справі закрити.

Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя: