Справа № 480/6783/23
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2024 року Справа № 480/6783/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравченка Є.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6783/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанські Лани" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Слобожанські лани" (далі - позивач; ТОВ "Слобожанські Лани") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду контролю у Сумській області Укртрансбезпеки від 19.06.2023 № 342726 про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Зокрема, представник заувжив, що основним видом економічної діяльності позивача є 52.29 «Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту». Так, Товариство здійснює діяльність в сфері транспортно-експедиційних послуг, в тому числі як експедитор, залучаючи до перевезень інших суб`єктів господарської діяльності, які займаються вантажними перевезеннями та укладаючи з ними відповідні договори на перевезення вантажів. При цьому, перевезення як автомобільний перевізник, здійснює залучене підприємство, або фізична особа-підприємець, що є власниками, або наймачами відповідних вантажних автомобілів.
Вказує, що автомобіль марки ТАТА, реєстраційний номер НОМЕР_1 не належить та ніколи не належав Товариству. Вказаний вантажний автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_1 . Разом з тим, ОСОБА_1 відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є фізичною особою підприємцем, основним видом економічної діяльності якого є 49.41 «Вантажний автомобільний транспорт».
Представник зауважив, що Товариством був укладений договір від 01.01.2022 № МД-311 про надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом та транспортно- експедиційного обслуговування з ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ». Також, була укладена додаткова угода № 1 від 15.12.2022 до вказаного договору.
На виконання умов вищевказаного договору Товариством було укладено договір- заявку від 05.04.2023 № 05/04/2023-01 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП « ОСОБА_2 ») та складено акт надання послуг від 11.04.2023 № 91-В. ФОП « ОСОБА_2 » в свою чергу уклав договір-заявку від 05.04.2023 № 05/04/2023 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який і фактично здійснював перевезення вантажу як превізник.
Відтак, на переконання представника, він не є автомобільним первізником, а тому не може бути суб`єктом відповідальності за порушення, наведені у частині першій статті 60 захзначеного Закону України "Про автомобільний транспорт".
Ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі № 480/6783/23, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень, зобов`язано відповідача надати додаткові докази у справі.
Представник Державної служби України з безпеки на транспорті подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що під час проведення рейдової перевірки позивача було встановлено порушення ним вимог ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажу без оформлення документів, а саме: відсутній документ, що підтверджує правомірність використання транспортного засобу перевізником, який зазначений в ТТН від 05.04.2023 № 1 та відсутня заповнена індивідуальна контрольна книжка водія.
Щодо посилань позивача, що ТОВ "Слобожанські Лани" не є автомобільним перевізником, представник зазначив, що під час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки жодних документів про те, що позивач не є перевізником надано не було.
Надані пояснення позивача відносно використання транспортного засобу іншою особою на переконання представника, не є юридично значимими для цілей визначення перевізника, оскільки відповідні докази були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який є первинним носієм доказової інформації.
Представник стверджує, що надання матеріалів згодом, навіть не у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.
Враховуюче вищевикладене, на переконання представника, доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.
Позивач подав відповідь на відзив, в якій виклав доводи, аналогічні доводам позовної заяви.
Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник зауважив, що наявність договору від 01.01.2022 року № МД-311, укладеного між ТОВ "Слобожанські Лани" та ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» на надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом та транспортно-експедиційного обслуговування, згідно з умовами якого ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» замовляє виконання послуг, а ТОВ "Слобожанські Лани" надає замовнику послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом, та наявність похідних договорів-заявок, зокрема неоформленого договору заявки №05/04/2023 від 05.04.2023 року, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 на перевезення вантажу, не спростовує того факту, що саме ТОВ "Слобожанські Лани" є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом, 06.04.2023 під час рейдової перевірки співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) у Черкаській області був зупинений транспортний засіб марки TATA, номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .
За наслідками перевірки посадовою особою відповідача 06.05.2023 складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 012943, зі змісту якого вбачається, при перевезенні вантажу (посівний матеріал) згідно ТТН від 05.04.2023 № 1 на момент проведення перевірки відсутній документ, що підтверджує правомірність використання транспортного засобу перевізником, який зазначений в ТТН від 05.04.2023 № 1 та відсутня оформлена індивідуальна контрольна книжка водія (а.с. 15).
Водій транспортного засобу ознайомлений зі змістом акту, про що свідчить його власноручний підпис; у розділі "пояснення водія" зазначено, що "книжку не видавали".
Представник позивача надав відповідні пояснення щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та підтверджуючі документи (а.с.27-29).
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III).
Згідно із частиною 1 статті 5 Закону № 2344-ІІІ, основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Частиною 12 статті 6 Закону № 2344-ІІІ передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Відповідно до положень частин 14, 17 статті 6 Закону № 2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначає Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 (далі - Порядок № 1567).
Згідно із пунктом 2 Порядку № 1567, рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 1567, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.
Рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка (пункт 12 Порядку № 1567).
За змістом пункту 14 Порядку № 1567, рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
В силу вимог пункту 15 Порядку № 1567, під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 21 Порядку № 1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Згідно із пунктами 26, 27 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).
У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Згідно із частинами 1, 2 ст. 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
При цьому, наведений у вказаній статті перелік документів не є вичерпним, оскільки зазначено про необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.02.2020 по справі № 820/4624/17.
За приписами абзацу третього частини першої статті 60 Закону, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
З аналізу наведених норм вбачається, що непред`явлення під час проведення перевірки, зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються внутрішні перевезення вантажів, свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування до автомобільних перевізників санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.
Як вбачається зі змісту акту перевірки від 06.05.2023 № 030182 при перевезенні вантажу згідно ТТН від 05.04.2023 № 1 у перевізника була відсутня зокрема оформлена індивідуальна контрольна книжка водія, яка передбачена п. 6.3 Наказу МТЗ № 340 від 07.06.2010.
Так, особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів та порядок його обліку визначені Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 № 340 (далі - Положення № 340). Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.
Згідно із пунктом 7.1 Положення № 340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Відповідно до пункту 6.1 Положення № 340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.
Згідно із пунктом 6.3 Положення № 340, водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв.
Графік змінності водіїв, відомість обліку робочого часу та відпочинку водіїв зберігаються у Перевізника (пункт 6.4 Положення № 340).
Таким чином, Положення допускає облік робочого часу водіїв, як тахографом, так і індивідуальною контрольною книжкою водія або графіком змінності водіїв.
З врахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що положеннями статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено необхідність наявності як у перевізника, так і у водія інших документів, передбачених законодавством, а наявність індивідуальної контрольної книжки водія чи копії графіка змінності водіїв в разі необладнання транспортного засобу тахографом, передбачена Положенням № 340.
Водночас, за відсутності документів, зокрема, в даному випадку індивідуальної контрольної книги водія, до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт вантажні перевезення транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.03.2020 у справі № 823/1199/17, від 20.05.2020 у справі № 804/5737/16 та в силу вимог частини п`ятою статті 242 КАС України враховується судом при вирішенні даного спору.
Як встановлено судом, під час проведення рейдової перевірки 06.05.2023 водієм не було пред`явлено посадовим особам відповідача індивідуальну контрольну книжку водія.
При цьому, варто зауважити, що вказаний документ не було надано позивачем також і під час судового розгляду справи, як і не наведено жодного аргументу з приводу його відсутності станом на час проведення вказаної перевірки.
Так само, під час проведення рейдової перевірки 06.05.2023, не надано документу, що підтверджує правомірність використання транспортного засобу перевізником, який зазначений в ТТН від 05.04.2023 № 1.
У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування до ТОВ "Слобожанські лани" санкцій, визначених ст. 60 Закону № 2344-ІІІ.
Водночас, спірним у цій справі є питання чи є ТОВ "Слобожанські Лани" автомобільним перевізником у розумінні положень Закону № 2344-III та відповідно особою, на яку покладається відповідальність за недотримання вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Так, абзацом 1 частини першої статті 60 Закону № 2344-IIІ визначено, що суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт - є автомобільний перевізник.
У розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.
Згідно із розділом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 року № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568, перевізник - фізична або юридична особа-суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.
Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.
Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.
Транспортна послуга - перевезення вантажів та комплекс допоміжних операцій, що пов`язані з доставкою вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил № 363, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.
Верховний Суд зауважив, що основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
Як зазначалося вище, водій повинен мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення, одним із яких є товарно-транспортна накладна у якій, відповідно до Правил № 363 зазначається, зокрема відомості щодо перевізника та/або експедитора.
Аналогічні правові висновки також викладені у постанові Верховного суду від 14 грудня 2023 року у справі № 340/5660/22.
Із обсягу встановлених судом обставин цієї справи вбачається, що під час перевірки TATA, реєстраційний номер НОМЕР_1 водієм було надано уповноваженим особам контролюючого органу ТТН від 05.04.2023 № 1, де автомобільним перевізником було зазначено ТОВ "Слобожанські Лани», яке здійснювало перевезення вантажу для ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" (а.с. 18-19).
Вказані обставини свідчать, що позивачем здійснювалося перевезення вантажу на замовлення іншої особи (покупця) автомобільним транспортом, тобто надавалася транспортна послуга.
Необхідно також зазначити, що за відсутності інших документів, які спростовують інформацію зазначену в ТТН про автомобільного перевізника, встановлення особи перевізника здійснюється відповідно до вказаних в ТТН відомостей щодо такої особи, які є обов`язковими при її оформленні.
Такий правовий висновок також викладений у постанові Верховного суду від 14 грудня 2023 року у справі № 340/5660/22.
З матеріалів справи судом встановлено, що під час перевірки транспортного засобу TATA, реєстраційний знак НОМЕР_1 водієм не було надано перевіряючим будь-яких інших документів, крім ТТН, з яких можливо б було встановити автомобільного перевізника.
У аспекті наведеного суд вважає, помилковим твердження позивача щодо безпідставного врахування контролюючим органом ТТН, що була надана під час перевірки водієм, як документу яким підтверджено відомості щодо автомобільного перевізника.
Як вже зазначалося судом, будь-яких інших документів на спростування відомостей, що саме ТОВ "Слобожанські Лани" було автомобільним перевізником згідно ТТН, наданої водієм транспортного засобу під час його перевірки, позивачем контролюючому органу не надано.
Водночас, під час розгляду справи представником позивача були надані пояснення, зі змісту яких вбачається, що між ТОВ "Слобожнські Лани" та ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» було укладено договір від 01.01.2022 № МД-311, де позивач є виконавцем та надає лише транспортно-експедиційні послуги, а до виконання перевезень залучає субвиконавців чи перевізників з власним транспортом, що спростовує доводи контролюючого органу про притягнення до відповідальності за виявлене порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Оцінюючи вказаний довод, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 50 Закону № 2344-ІІІ договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).
За визначенням, що міститься у ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
За приписами частин 1 та 3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Укладення договору перевезення вантажу підтверджуєтья складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами)).
Як встановлено судом, між ТОВ "Слобожнські Лани" (далі - Виконавець) та ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» (далі - Замовник) був укладений договір від 01.01.2022 № МД-311 (а.с.32-47) про надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом та транспортно- експедиційного обслуговування, відповідно до п.1.1 якого Виконавець бере на себе зобов`язання на підставі Заявки Замовника доставити автомобільним транспортом довірений йому Замовником вантаж (згідно із товарно-супровідними документами) з місця відправлення до пункту призначення та видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі Вантажоодержувача, або виконати за винагороду доручення Замовника по організації перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України та/або за її межами (міжнародним напрямкам), а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за надання послуг з перевезення вантажу, транспортно-експедиційного обслуговування та послуги страхування вантажу під час здійснення перевезення (якщо вони надавались окремо від транспортно-експедиційного обслуговування), погоджену Сторонам.
Виконавець зобов`язаний Виконати свої зобов`язання за Договором особисто, а у необхідних випадках за письмовим погодженням згідно Заявки Замовника може залучати для виконання своїх обов`язків інших осіб за умови, що він залишається відповідальним перед Замовником за виконання умов Договору (п. 2.2.3 Договору).
Також, умовами договору передбачена повна матеріальна відповідальність Виконавця за збереження вантажу з моменту прийняття його до перевезення до моменту передачі вантажу вантажоодержувачу, вказаному в товарно-транспортних документах (ТТН, CMR, TIR-CARNET) (п. 6.5 Договору).
З аналізу змісту цього договору вбачається, що між ТОВ "Слобожнські Лани" та ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» виникли відносини зокрема з перевезення вантажів.
На виконання умов вищевказаного договору ТОВ "Слобожнські Лани" було укладено договір-заявку від 05.04.2023 05/04/2023-01 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - ФОП « ОСОБА_2 »)(а.с.48) та складено акт надання послуг від 11.04.2023 № 91-В (а.с. 49). ФОП « ОСОБА_2 » в свою чергу уклав договір-заявку від 05.04.2023 05/04/2023 (а.с. 49а) з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , який і фактично здійснював перевезення вантажу.
У спірному випадку вантаж перевозився транспортним засобам, власником якого є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.17).
Отже, за встановлених фактичних обставин справи позивач на виконання умов договору з ТОВ «МЕТІНВЕСТ-ШІППІНГ» від 01.01.2022 № МД-311 про надання послуг з перевезення вантажу автомобільним транспортом та транспортно-експедиційного обслуговування здійснював перевезення вантажу із залученням для виконання своїх обов`язків інших осіб, через що підпадає під визначення автомобільного перевізника в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт».
Одночасно із цим судом враховано, що згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач здійснює господарську діяльність зокрема за кодом КВЕД «49.41 Вантажний автомобільний транспорт».
При цьому, відповідно до КВЕД-2010: Клас 49.41 включає:
- усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом:
- перевезення лісоматеріалів:
- перевезення великогабаритних вантажів;
- рефрижераторні перевезення;
- перевезення великовагових вантажів;
- перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах;
- перевезення автомобілів:
- перевезення відходів і брухту без діяльності щодо їх збирання або утилізації.
Цей клас також включає:
- оренди вантажних автомобілів з водієм;
- вантажні перевезення транспортними засобами з використанням людської або тваринної сили;
- надання послуг водія без власного вантажного автотранспортного засобу.
Відтак, посилання представника позивача, що ТОВ "Слобожанські Лани" не є по класифікатору ДКПП перевізником є безпідставними.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19.06.2023 № 342726 є такою, що відповідає встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства про автомобільний транспорт, а тому підстави для її скасування відсутні.
Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи із меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову належить відмовити.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Слобожанські Лани" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко