Справа № 240/29109/23
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/29109/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо непризначення пенсії за особливі заслуги перед Україною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплачувати з 17.07.2023 відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" (в редакції Закону №421-ІV від 26.12.2002) пенсію за особливі заслуги перед Україною.

Аргументуючи заявлені позовні вимоги вказав на протиправність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач 1, Пенсійний фонд) щодо не призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною. Вважає, що має право на призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною, оскільки станом на 02.12.2020 вважається депутатом районних рад обраним чотири рази поспіль. Зауважує, що на момент обрання депутатом районної ради в четвертий раз діяли положення пункту 7 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" в редакції №421-IV від 26.12.2002, згідно з якими пенсії за особливі заслуги перед Україною встановлюються громадянам України депутатам - всього чотирьох і більше скликань. При цьому, наголошує, що зміни, внесені Законом України "Про внесення змін до законів України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" та "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" стосовно борців за незалежність України у XX столітті та деяких інших осіб", якими, в тому числі, виключено право на отримання депутатам районних рад обраним 4 і більше раз на отримання пенсії за особливі заслуги перед Україною, звужують раніше набуті його права.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

09.04.2024 від представника відповідача 1 надійшов до суду відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з огляду на їх безпідставність. Вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області лише прийняло документи про призначення пенсії та не приймало участі в їх розгляді та прийнятті рішення. Зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняло рішення про відмову у призначенні пенсії за особливі заслуги перед Україною, оскільки призначення такої пенсії депутатам районної ради 4 і більше скликань, чинним законодавством не передбачено.

12.04.2024 електронною поштою від позивача надійшла до суду відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що має право на призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною, так як на момент обрання його депутатом в четвертий раз діяли положення п.7 ст.1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" в редакції Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" №421-IV від 26.12.2002.

Відповідно до ухвали суду від 15.04.2024 задоволено клопотання представника відповідача 1 та залучено до участі у даній справі другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі також відповідач 2, Управління).

18.04.2024 відповідь на відзив надійшла до суду поштовим зв`язком.

28.05.2024 від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов до суду відзив на позов, в якому заперечує щодо заявлених вимог, оскільки рішення про відмову у призначенні пенсії за особливі заслуги перед Україною прийнято правомірно, враховуючи чинне законодавство.

Положення ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне вказати наступне.

17.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до відповідача 1 із заявою, в якій просив призначити пенсію за особливі заслуги перед Україною з підстав обрання його депутатом районної ради чотирьох скликань. До поданої заяви долучив довідку архівного відділу Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області №І/566 від 13.07.2023 та довідку Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області №01-13/7 від 12.07.2023 про підтвердження обрання його депутатом районної ради чотирьох скликань.

Як стверджує представник відповідача 1, після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуто подану заяву за принципом екстериторіальності.

За результатами розгляду заяви прийнято рішення №06 від 20.07.2023 про відмову у призначенні пенсії з огляду на відсутність правових підстав.

Про зміст рішення відповідача 2 Пенсійний фонд листом від 27.07.2023 повідомив позивача.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням про відмову у призначенні пенсії за особливі заслуги перед Україною, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливі заслуги перед Україною" №1767-ІІІ від 01.06.2000 (далі - Закон №1767-ІІІ, чинний на момент обрання позивача вчетверте депутатом Коростенської районної ради VIIІ скликання) передбачено, що пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам України депутатам - всього чотирьох і більше скликань Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах, міських рад міст обласного значення в Україні та в колишній Українській РСР.

Статтею 2 Закону №1767-ІІІ передбачено, що пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 4 Закону №1767-ІІІ, пенсії за особливі заслуги встановлюються громадянам, зазначеним у статті 1 цього Закону, які мають право на пенсію за віком, по інвалідності, у разі втрати годувальника та за вислугу років відповідно до закону.

Ч.1 ст. 5 Закону №1767-ІІІ пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, зокрема, від 20 до 25 відсотків особам, зазначеним у п. п. 6 і 7 ст. 1 цього Закону.

На підставі частини третьої статті 5 Закону №1767-ІІІ пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами.

У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.

Відповідно до частини другої статті 11 Закону №1767-ІІІ у разі виявлення помилкових чи неправдивих даних у документах, на підставі яких було встановлено пенсію за особливі заслуги, рішенням територіального органу Пенсійного фонду України пенсіонер позбавляється встановленої пенсії за особливі заслуги або її розмір перераховується відповідно до цього Закону.

У подальшому, Законом України "Про внесення змін до законів України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років" та "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" стосовно борців за незалежність України у XX столітті та деяких інших осіб" №3113-IX від 29.05.2023 (далі - Закон №3113-IX) виключено право на пенсію за особливі заслуги громадянам України, депутатам - всього чотирьох і більше скликань Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських рад, районних, районних у містах, міських рад міст обласного значення в Україні та в колишній Українській РСР.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії за особливі заслуги громадянам України.

Як свідчать матеріали справи, позивачу відмовлено у задоволені його заяви, у зв`язку із відсутністю, на момент звернення із відповідною заявою, такого права у депутатів чотирьох і більше скликань.

Право на призначення пенсії за особливі заслуги громадянам України - депутатам чотирьох і більше скликань, виключене Законом №3113-IX, який набрав законної сили 01.07.2023.

Як свідчать матеріали справи позивачу з 26.10.2004 призначена пенсія по інвалідності, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003.

За змістом архівної довідки №І/566 від 13.07.2023 та довідки Коростенської районної ради №01-13/7 від 12.07.2023, позивач був обраний депутатом Овруцької районної ради Житомирської області: 24 скликання - з квітня 2002 року по березень 2006 року; 5 скликання - з квітня 2006 року по жовтень 2010 року; 6 скликання - з листопада 2010 року по жовтень 2015 року та депутатом Коростенської районної ради 8 скликання з 02.12.2020 та станом на даний час. Зміст довідок представниками відповідачів не оспорюється.

Таким чином, станом на 02.12.2020 позивач перебував на обліку у Пенсійному фонді та був депутатом районних рад обраним чотири рази поспіль, а тому мав право на встановлену добавку до пенсії, за особливі заслуги перед Україною. Тобто, на момент обрання позивачем депутатом вчетверте діяв Закон №3113-IX, яким визначалося таке право (п.7 ч.1 ст.1).

До Пенсійного фонду позивач звернувся із заявою про призначення пенсії за особливі заслуги перед Україною 17.07.2023, тобто після внесення змін до Закон №3113-IX.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Частиною першою статті 46 Конституції України закріплено право громадяни на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина третя статті 46 Конституції України).

Як вже зауважено судом, на момент обрання позивача депутатом районної ради в четвертий раз діяли положення п. 7 ст.1 Закону №3113-IX, згідно з якими пенсія за особливі заслуги перед Україною була передбачена, а тому внесені з 01.07.2023 зміни до №3113-IX не можуть скасувати набуте право до їх внесення. Як затверджено положеннями Конституції України, під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлені обставини справи, суд вважає, що підстави, за яких відповідач 2 відмовив у призначенні позивачу виплати пенсії за особливі заслуги перед Україною законодавчо не підтверджені, а тому доводи представників відповідачів є безпідставними.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №06 від 20.07.2023 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити позивачу пенсію за особливі заслуги перед Україною, відповідно та виплачувати з 17.07.2023, відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" №1767-III від 01.06.2000, в редакції Закону на момент набуття права (02.12.2020).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та ним не понесено витрат, пов`язаних з розглядом справи, тому судові витрати у справі не розподіляються.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245-246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м.Житомир,10003. ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №06 від 20.07.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною, передбачену відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" №1767-III від 01.06.2000, в редакції Закону на момент набуття права (02.12.2020).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 пенсію за особливі заслуги перед Україною, відповідно та виплачувати з 17.07.2023, відповідно до пункту 7 статті 1 Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною" №1767-III від 01.06.2000, в редакції Закону на момент набуття права (02.12.2020).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст складено: 31 травня 2024 р.