Справа № 620/4465/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року Чернігів Справа № 620/4465/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Генерального штабу Збройних Сил України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог позивачем вказано, що відповідачем протиправно не включено щомісячну додаткову грошову винагороду при розрахунку одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби, оскільки вказана виплата входять до складу грошового забезпечення відповідно.

Суд ухвалою від 02.04.2024 відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Також встановлено відповідачу 15-дений строк з дня вручення вказаної ухвали для надання відзиву на позов.

Відповідач, у встановлений судом строк, подав відзив на позов в якому проти позову заперечив та зазначив, що винагорода, встановлена постановою Кабінету Міністрів України №889, не входитьдо структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога. В підтвердження своєї позиції послався на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 09.01.2020 у справі №809/1489/16, від 16.07.2020 у справі №820/5473/17, від 26.06.2019 у справі №826/7920/17, від 01.03.2018 у справі №761/17387/17, від 19.06.2018 у справі №825/1138/17, від 18.07.2018 у справі №826/5785/16, від 03.10.2018 у справі №817/1207/17.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.08.2017 №156 позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. При звільненні позивачу виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні за 23 повних календарних років.

Вважаючи, що при обчисленні одноразову грошову допомогу при звільненні мала бути врахована щомісячна додаткова грошова винагорода позивач звернувся із відповідною заявою.

На його заяву, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України листом від 03.01.2024 №305/21 повідомило про відсутність законних підстав для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого здійснено обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні та проведення відповідних перерахунків. Відмова мотивована посиланням на положення Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 №595.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Частиною 2 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 (далі - Постанова №889) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 Постанови №889).

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.

Висновок, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби викладено також у постанові ВП ВС від 10.11.2021 №825/997/17.

В цьому рішенні ВП ВС відійшла від правового висновку, за яким військовослужбовцям при звільненні одноразова грошова допомога виплачувалась без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди.

Так, відповідно до частин 2-4 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011) (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною 2 статті 15 Закону №2011 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Згідно із пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - постанова №889) граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Наразі дія цієї постанови №889 припинена та замінена постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Тоді ж, на виконання постанови №889 Міністр оборони України наказом від 15.11.2010 затвердив «Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України» №595. Згодом, вона була скасована і замість неї прийнята Інструкція №550 від 24.10.2016.

Що пунктами 8, 9 Інструкції 595, так і пунктами 8-10 Інструкції №550 було встановлено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Ще однією «Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Інструкція №260), вказано, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, звільненим від посад, які вони займають (у тому числі у зв`язку з переходом військової частини на новий штат, частковою зміною штату), із дня, наступного за днем звільнення від займаних посад (скорочення штатної посади), протягом двох місяців виплачується грошове забезпечення, яке військовослужбовець отримував за штатною посадою на день звільнення з посади (скорочення). Грошове забезпечення у цьому випадку обчислюється виходячи з окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення).

Наразі, замість Інструкції №550 та Інструкції №260 - діє Наказ №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 (далі - наказ №260). Проте і цим актом - також, у склад одноразової грошової допомоги при звільненні, яка обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, не включаються такі додаткові види грошового забезпечення як винагорода.

Водночас, врахувуючи діючі на час спірних правовідносин акти, ВП ВС звернула увагу на те, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів. І щомісячні додаткові види грошового забезпечення (що мають постійний характер) теж в цю структуру входять. Так, зі змісту діючої тоді постанови №889 слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

ВП ВС наголосила, що встановлення підзаконним нормативно-правовим актом порядку та умов виплати щомісячної додаткової грошової винагороди не може звужувати чи заперечувати права на отримання такої винагороди, встановленого актом вищої юридичної сили. Тому, враховуючи правове регулювання спірних правовідносин, застосуванню підлягають норми Закону №2011-ХІІ та постанови №889, а не інструкцій №595 та №550. До спірних правовідносин, також, не підлягають застосуванню і норми Інструкції №260 в частині обмеження включення до грошового забезпечення, з якого нараховується одноразова грошова допомога, щомісячної додаткової грошової винагороди.

Цей висновок може розповсюджуватися і на обмежувальні норми діючого наразі наказу №260.

Відтак щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до п.1 Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 30.01.2019 №23/2019 Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - Генеральний штаб) є головним органом військового управління з планування оборони держави, стратегічного планування застосування Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) та визначених сил і засобів інших складових сил оборони (далі - інші складові сил оборони), координації і контролю за виконанням завдань у сфері оборони органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та силами оборони у межах, визначених законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

При цьому, фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України є структурним підрозділом Генерального штабу Збройних Сил України, призначеним для фінансового забезпечення діяльності структурних підрозділів Генерального штабу Збройних Сил України та окремих органів військового управління (установ, організацій, військових частин), зарахованих на фінансове забезпечення до Фінансового управління, міжнародного військового співробітництва із збройними силами інших держав тощо.

Тобто, Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України здійснює фінансові нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, які перебувають на грошовому забезпеченні у Фінансовому управлінні Генерального штабу Збройних Сил України та є окремою юридичною особою ().

Як вбачається з матеріалів справи, позивач пов`язує порушення його прав з отриманням відмови від Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (лист від 03.01.2024 №305/21).

З наведеного слідує, що відповідачем не було вчинено дій, які могли б порушити права та інтереси ОСОБА_1 , а тому позов поданий до неналежного відповідача Генерального штабу Збройних Сил України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.05.2023 у справі №707/2462/17 (провадження № 61-252св23) зазначено, що у разі пред`явлення позову не до всіх належних відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і щодо тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Наведені висновки суд вважає релевантними до даної справи, а отже з урахуванням викладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись статтями 72-74, 77, 132, 134,139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач - Генеральний штабу Збройних Сил України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ).

Повне рішення суду складено 03.06.2024.

Суддя Л.О. Житняк