Справа № 420/11539/24
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, за результатом розгляду якого, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2 №62 від 05.04.2024 щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду № 208 від 18.03.2024 року про заробітну плату, згідно з якої станом на 01.01.2024 року) складає 331 187,50 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,25) становить 189 250 грн; доплата за вислугу років (60 %) 113 550 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28387,50 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Одеській області перерахувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду № 208 від 18.03.2024 року про заробітну плату, згідно з якої станом на 01.01.2024 року суддівська винагорода, яка враховуються при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 331 187,50 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,25) становить 189 250 грн; доплата за вислугу років (60 %) 113 550 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28387,50 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0, з моменту виникнення права (звернення із заявою) 28.03.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване рішення є протиправним, оскільки заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року, на іншу розрахункову величину, яка Законом №1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн), на підставі абзацу 5 статті 7 Закону № 1082-IX було неправомірним. Застосування при визначенні розміру посадового окладу судді «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» є безпідставним та таким, що не узгоджується з діючим законодавством, як в бюджетній сфері, так і в сфері судоустрою і статусу суддів.

Ухвалою суду від 19.04.2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

26.04.2024 року від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив, в якому останній заперечує щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача зазначає, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2024 рік встановлено, що у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, з 01.01.2024 становить 2102,00 грн. Отже, базовий розмір посадового окладу судді місцевого та відповідно і апеляційного суду в порівнянні з минулим роком не змінився. У наданій позивачем довідці відображена суддівська винагорода станом на 01.01.2024 рік. Після прийняття рішення Конституційним Судом України (після 18.02.2020) будь-яких змін розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді не відбувалось.

Таким чином, вказує представник відповідача, враховуючи те, що підвищення суддівської винагороди судді не відбулося, правові підстави для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка видана П`ятим апеляційним адміністративним судом №208 від 18.03.2024 відсутні.

02.05.2024 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що статтею 7 Закону України від 09.11.2023 №3460-ІХ Про Державний бюджет України на 2024 рік встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу суддів з 01 січня 2024 року - 2102 гривні. Тобто, зазначений прожитковий мінімум залишився на рівні 2020 року.

Таким чином, вказує представник відповідача, зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з 01.01.2024 не відбулося.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

Судом встановлено, що 21 лютого 2023 року, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №122/0/15-23, ОСОБА_1 було звільнено у відставку з посади судді П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до Наказу П`ятого апеляційного адміністративного суду №11-ос/с від 22.02.2023 року відраховано зі штату П`ятого апеляційного адміністративного суду.

До вказаного наказу додано Розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого загальний стаж складає 29 років 9 місяців 13 днів.

Протоколом від 08.03.2023 року та відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду у справі №420/5389/23 від 08.05.2023 року, яке набрало законної сили 08.06.2023 року, позивачу було призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 58% суддівської винагороди.

10.01.2024 року позивач звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою про видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 328712,05 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 190007,0 грн; доплата за вислугу років (58 %) 110204,06 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28501,05 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Однак, 18.01.2024 року отримав відповідь П`ятого апеляційного адміністративного суду та довідку № 12 від 17.01.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 229 906,25 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 131 335 грн; доплата за вислугу років (60 %) 78825 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 19706,25 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2024 року по справі № 420/2304/24, яке набрало законної сили: адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено; визнано протиправними дії П`ятого апеляційного адміністративного суду щодо видачі ОСОБА_1 довідки № 12 від 17.01.2024 року про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 229 906,25 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 131 335 грн; доплата за вислугу років (60 %) 78825 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 19706,25 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0; зобов`язано П`ятий апеляційний адміністративний суд видати ОСОБА_1 довідку про суддівську винагороду для обчислення і перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою суддівська винагорода у 2024 році, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 328712,05 грн. (50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25), з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,255) становить 190007,0 грн; доплата за вислугу років (58 %) 110204,06 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28501,05 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

18.03.2024 року, на підставі вказаного рішення суду по справі №420/2304/24, П`ятий апеляційний адміністративний суд видав довідку №208, згідно з якою, суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 331187,50 грн., з яких: посадовий оклад (з урахуванням коефіцієнта 1,25) становить 189250,00 грн; доплата за вислугу років (60%) 189250,00 грн; перебування на адміністративній посаді - 0, науковий ступінь (15%) 28387,50 грн.; робота, що передбачає доступ до державної таємниці, - 0.

28.03.2024 року позивачем була подана заява через електронний кабінет про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, до якої останній додав довідку №208 від 18.03.2024.

05.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2 було прийнято рішення №62, яким позивачу було відмовлено у перерахунку його довічного грошового утримання, оскільки після 01.01.2024 року збільшення розміру складових суддівської винагороди, який працює на відповідній посаді, не відбулося.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно зі статтею 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 130 Конституції України, держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (частина друга статті 4).

Відповідно до частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

За частиною 2 статті 135 Закону №1402-VIII, суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII (яка згідно з Рішенням Конституційного Суду №4-р/2020 від 11 березня 2020 року діє в редакції Закону №1774-VIII), базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено у 2024 році прожитковий мінімум для працездатних осіб 3208,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу, що однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом №1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема у рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 01 грудня 2004 року №19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 03 червня 2013 року №3-рп/2013, а також від 04 грудня 2018 року №11-р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, встановлена Законом №1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону №1402-VIII й норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

З 30 вересня 2016 року набрали чинності зміни, внесені до Конституції України згідно із Законом України від 02 червня 2016 року №1401-VIII "Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)" (далі по тексту - Закон №1401-VIII).

Цим Законом, серед іншого, статтю 130 Конституції України викладено в новій редакції, текст якої зазначено вище. Так, Конституція України у редакції Закону №1401-VIII вперше містить положення, які закріплюють спосіб визначення розміру суддівської винагороди, а саме, що "розмір винагороди встановлюється законом про судоустрій".

З цією конституційною нормою співвідносяться норми частини першої статті 135 Закону №1402-VIII, які дають чітке розуміння, що єдиним нормативно-правовим актом, яким повинен і може визначатися розмір суддівської винагороди, є закон про судоустрій.

Пунктом 2 частини 3 та пунктом 3 частини 4 статті 135 Закону №1402-VIII визначено, що базовий розмір посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25, якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

Разом із цим, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 46 Конституції України, визначення прожиткового мінімуму, закладення правової основи для його встановлення, затвердження тощо наведено у Законі України "Про прожитковий мінімум" від 15 липня 1999 року № 966-XIV (далі по тексту - Закон № 966-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №966-XIV, прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

У змісті наведеної норми Закону №966-XIV закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення відносно яких визначається прожитковий мінімум.

Статтею 4 Закону № 966-XIV встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

При цьому, суд звертає увагу, що Законом №966-XIV не визначено такого виду прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", а також судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Натомість, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" (як і Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік"), разом із встановленням на 01 січня 2024 року прожиткових мінімумів, у тому числі, для працездатних осіб в розмірі 3028,00 грн, встановлений такий вид прожиткового мінімуму, як "прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді", розмір якого становить 2102,00 грн.

Так, зміни до Закону №1402-VIII в частині, яка регламентує розмір суддівської винагороди у період, про який йдеться у позовній заяві (01.01.2024 року), а також до Закону №966-XIV щодо визначення прожиткового мінімуму не вносилися, отже законних підстав для зменшення розміру прожиткового мінімуму, який встановлено для працездатних осіб на 01 січня календарного року, з метою визначення суддівської винагороди, немає.

Водночас, Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" фактично змінив складову для визначення базового розміру посадового окладу судді, що порушує гарантії незалежності суддів, одна з яких передбачена частиною другою статті 130 Конституції України і частиною третьою статті 135 Закону №1402-VIII.

Суд звертає увагу, що Закон України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" не повинен містити інакшого чи додаткового правового регулювання правовідносин, що охоплюються предметом регулювання інших законів України, особливо тієї сфери суспільних відносин, для яких діють спеціальні (виняткові) норми. Конституція України не надає закону про Державний бюджет України вищої юридичної сили стосовно інших законів.

Отже, Законом №1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки вказана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, неправильним є застосування при розрахунку посадового окладу судді іншої величини, відмінної від тієї, що визначена спеціальним законом.

Враховуючи вищевикладене, суд наголошує, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня 2024 року (3028,00 грн.), на іншу розрахункову величину, яка Законом України "Про судоустрій і статус суддів" не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.) була неправомірною.

З матеріалів справи вбачається, що П`ятим апеляційним адміністративним судом складено оновлену довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 18.03.2024 №208, внаслідок чого позивач 28.03.2024 звернувся із заявою про перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці.

Однак, відповідачем відмовлено позивачу у проведення зазначеного перерахунку.

Обставини, справи свідчать про те, що позивач з метою реалізації свого права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці здійснив всі необхідні та залежні від нього дії.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2 протиправно не здійснило перерахунку пенсії позивачу на підставі довідки від 18.03.2024 №208.

Належне визначення суддівської винагороди є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці суддів, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті у відповідному, законодавчо визначеному розмірі.

З урахуванням встановлених судом обставин, суд робить висновок, що позовні вимоги за даним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що за звернення до суду із зазначеним позовом позивач сплатив 4239,20 грн. судового збору тобто на 2956,00 грн більше.

У зв`язку з задоволенням адміністративного позову з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2 як органу, який прийняв оскаржуване рішення підлягає стягненню 1283,20 грн судового збору на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 139, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2 та до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним та скасувати рішення №62 від 05.04.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перерахувати судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці на підставі довідки П`ятого апеляційного адміністративного суду № 208 від 18.03.2024 року про заробітну плату з 28.03.2024 року.

Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1283,20 грн.

Відповідно до ст.255 КАС України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій, та пільг Відділу перерахунків пенсій №2 (вул. Гоголя, буд. 34, м. Полтава, 36014, );

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 31 травня 2024 року.

Суддя Н.В. Бжассо