Справа № 520/8255/24
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 року № 520/8255/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лариси Мар`єнко розглянувши в порядку письмового провадження в м.Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просить суд визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 05.03.2014 року, такою що суперечить вимогам Рішення ЄСПЛ №1770/03 від 06.06.2013 року в частині нарахування пені за несвоєчасне виконання судового рішення та скасувати означену постанову головного державного виконавця Рекашової А.М.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постанова про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 05.03.2024 року незаконна та підлягає скасування, оскільки нарахована державним виконавцем пеня суперечить вимогам рішення ЄСзПЛ №11770/03 від 06.06.2013 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку статті 287 КАС України.

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, надіслав через ЄСІТС "Електронний суд" відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв в порядку, межах та у спосіб, визначений чинним законодавством України.

Позивач надіслала до суду заяву, в якій просила не брати до уваги відзив представника відповідача від 17.04.2024 року, посилаючись на відповідність останнього положенням статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що стаття 162 КАС України визначає два випадки, коли суд не приймає відзив відповідача: неподання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин та надання відзиву особою за відсутності повноважень представника. Неприйняття відзиву з формальних причин КАС України не передбачено. Таким чином, суд відмовляє у задоволенні заяви позивача.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, вивчивши доводи позовної заяви та заперечень відповідача, проаналізувавши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що в провадженні Відділу перебувало виконавче провадження №38662946 з виконання рішення №11770/03, виданого 06.06.2013 Європейським судом з прав людини у справі "Кононова та інші проти України", де заявником є ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер. Спадкоємцями стягувача є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Резолютивною частиною рішення Європейського суду з прав людини №11770/03 у справі "Кононова та інші проти України" встановлено: "(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв № 28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п?ятсот) євро (i) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (її) заявникам за заявами № 28061/08 та 28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти".

Грошові кошти у розмірі 31657,08 грн (еквівалент 3000 євро) перераховані спадкоємцям стягувача, а саме: ОСОБА_3 платіжним дорученням №1612 від 27.11.2013 у розмірі 15828,54 грн, ОСОБА_1 платіжним дорученням №1613 від 27.11.2013 у розмірі 15828,54 грн. Пеня за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини у розмірі 17,30 грн перерахована: ОСОБА_3 платіжним дорученням №3281 від 02.07.2014 у розмірі 8,65 грн, ОСОБА_1 платіжним дорученням №3280 від 02.07.2014 у розмірі 8,65 грн.

17.07.2014 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Єжовим М.В. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 у справі №820/14579/14 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження, зокрема, зобов?язано Державну виконавчу службу України здійснити повне виконання рішення суду, а саме перерахувати на банківській рахунок ОСОБА_3 , ОСОБА_1 кошти як то визначено рішенням Європейського суду з прав людини а саме: різницю яка виникла при конвертації 3000 Євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини. Зобов?язано Державну виконавчу службу України нарахувати пеню у розмірах визначених рішенням Європейського суду з прав людини а саме: нарахувати простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, з 07.09.2013 року по день здійснення остаточного розрахунку, який складається з повної виплати 3000 Євро які конвертовані в національну валюту по курсу який існував 24.01.2014 року (на день здійснення платежу), до якого необхідно додати три відсоткові пункти.

В подальшому, на виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 у справі №820/14579/14 в частині виплати спадкоємцям стягувача різниці яка виникла при конвертації 3000 Євро в національну валюту, на підставі перерахування її не за курсом який існував на день здійснення платежу, а за курсом граничного терміну добровільного виконання вказаного рішення Європейського суду з прав людини, було перераховано кошти в розмірі 779,32 грн на користь ОСОБА_1 , а на користь ОСОБА_3 - 887,22 грн.

Державним виконавцем було прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №48529648 та 48908528.

14.06.2023 державним виконавцем Відділу прийнято постанову про відновлення виконавчого провадження №38662946, оскільки залишалася невиконаною постанова Харківського окружного адміністративного суду від 02.10.2014 у справі №820/14579/14 в частині нарахування пені.

14.06.2023 державним виконавцем здійснено розрахунок пені та направлено вимогу №38662946/22 до Бухгалтерської служби Міністерства юстиції України для сплати на користь спадкоємців стягувача нарахованої пені за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини.

Платіжною інструкцією Міністерства юстиції України від 02.08.2023 №3121 ОСОБА_1 перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення суду в розмірі 328,84 грн.

Платіжною інструкцією Міністерства юстиції України від 02.08.2023 №3121 ОСОБА_3 перерахована пеня за несвоєчасне виконання рішення суду в розмірі 354,48 грн.

11.08.2023 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 року у справі №520/24451/23 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 11.08.2023 прийняту головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою А.М. Скасовано вимогу Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашової А.М. №38662946/22 від 14.06.2023.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

25.01.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною при розгляді рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 у справі № 520/24451/23 відновлено виконавче провадження №38662946.

07.02.2024 у виконавчому провадженні №38662946 направлено вимогу до Бухгалтерської служби Міністерства юстиції України та Секретаріату Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини з вимогою сплатити на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_3 заборгованість за несвоєчасне виконання рішення Європейського суду з прав людини в якій зазначено розрахунок боргу.

01.03.2024 платіжною інструкцією №49 ОСОБА_1 за рішенням суду (ЄСПЛ) №11770/03 від 06.06.2013 перераховані 799,73 грн.

05.03.2024 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рекашовою Аллою Миколаївною винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 на підставі пункту 9 частини 1 статті 39, статті 40 Закону України "Про виконавче провадження".

Позивач, вважає, що пеня за невиконання рішення Європейського Суду з прав людини від 06.06.2013 у справі №11770/03 має бути нарахована на суму 1500 євро за період з 07.09.2013 по 30.06.2017 та сплачена у валюті "євро", в той час як відповідач розрахував окремо суму пені за платежем 15828,54 грн (еквівалентно 1452 євро, отриманих позивачем 24.01.2014) за період з 07.09.2013 по 23.01.2014 року та суми 779,32 грн (еквівалентно 48 євро, отриманих позивачем 30.06.2017) за період з 07.09.2013 року по 29.06.2017 року, здійснивши її виплату в національній валюті.

Вказані дії державного виконавця, на думку позивача, не відповідають вимогам чинного законодавства України та суперечать приписам рішення Європейського Суду з прав людини від 06.06.2013 у справі №11770/03, у зв`язку з чим постанова про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2024 за виконавчим провадженням №38662946 підлягає скасуванню як протиправна.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод високі Договірні Сторони зобов`язуються виконувати остаточні рішення Європейського Суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.

Відносини, що виникають у зв`язку з обов`язком України виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України, врегульовані Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" (далі - Закон №3477-IV), у розмінні ст.1 якого орган представництва це орган, відповідальний за забезпечення представництва України в Європейському суді з прав людини та координацію виконання його рішень; рішення а) остаточне рішення Європейського суду з прав людини у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; б) остаточне рішення Європейського суду з прав людини щодо справедливої сатисфакції у справі проти України.

Статтею 2 Закону №3477-IV передбачено, що рішення є обов`язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції. Порядок виконання рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.

Згідно із ст.3 цього Закону виконання рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.

Відповідно до ст.7 Закону №3477-IV протягом десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про набуття рішенням статусу остаточного орган представництва:

а) надсилає Стягувачеві повідомлення з роз`ясненням його права подати до державної виконавчої служби заяву про виплату відшкодування, в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів;

б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, оригінальний текст і переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України. Автентичність перекладу засвідчується Органом представництва.

Державна виконавча служба упродовж десяти днів з дня надходження документів, зазначених у пункті "б" цієї частини, відкриває виконавче провадження.

Частинами 1-6 ст.8 Закону №3477-IV передбачено, що виплата Стягувачеві відшкодування має бути здійснена у тримісячний строк з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. У разі порушення строку, зазначеного в частині першій цієї статті, на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Протягом одного місяця від дня відкриття виконавчого провадження за Рішенням Орган представництва надсилає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову про відкриття виконавчого провадження та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом 10 днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї статті документів здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський рахунок, а в разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми Державного бюджету України.

Підтвердження списання відшкодування, отримане від центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та підтвердження виконання всіх вимог, зазначених у резолютивній частині остаточного рішення Суду у справі проти України, яким визнано порушення Конвенції, резолютивній частині остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, у рішенні Суду щодо дружнього врегулювання у справі проти України, у рішенні Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти України, є для державної виконавчої служби підставою для закінчення виконавчого провадження.

Згідно статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно пункту 8 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів:, зокрема, рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України.

Згідно з пункту 1 частини 1 статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 людини №11770/03 у справі "Кононова та інші проти України" встановлено: "(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв №28061/08 та №28071/08) та 1500 (одну тисячу п?ятсот) євро (i) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (її) заявникам за заявами №28061/08 та №28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу".

Згідно зі статтею 41 Конвенції, якщо ЄСПЛ визнає факт порушення Конвенції або протоколів до неї і якщо внутрішнє право держави, яка була стороною у справі, передбачає лише часткову компенсацію, ЄСПЛ у разі необхідності надає потерпілій стороні справедливу сатисфакцію.

Справедлива сатисфакція - форма відшкодування шкоди, заподіяної потерпілій стороні внаслідок правопорушення.

Суд, приймаючи рішення про розмір справедливої сатисфакції, виходить з основних фактів справи, а також має право самостійно встановлювати розмір сатисфакції. Сатисфакція виражається не тільки грошовим відшкодуванням, а також у формі визнання провини, завіренні постраждалих у неприпустимості вчинення подібного надалі, вибачення, покарання винних, особливих почестей постраждалій стороні, а також у інших формах морального задоволення потерпілої сторони.

У цій справі обов`язок держави виплатити спадкоємцям заявника компенсацію в розмірі 3000 євро є справедливою сатисфакцією за встановлені Рішенням Європейського суду з прав людини порушення.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" у разі порушення тримісячного строку на суму відшкодування нараховується пеня відповідно до Рішення.

Згідно з пунктом (b) резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 людини № 11770/03 у справі "Кононова та інші проти України" зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти".

Під відшкодуванням, в розумінні Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" розуміють суму справедливої сатисфакції, яка визначена рішенням Європейського суду з прав людини відповідно до статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та визначена у рішенні Європейського суду з прав людини щодо дружнього врегулювання або у рішенні Європейського суду з прав людини про схвалення умов односторонньої декларації сума грошової виплати на користь стягувача.

Виходячи з аналізу законодавства, суд зазначає, що пеня вказана у резолютивній частині рішення суду застосовується лише до справедливої сатисфакції, присудженої Європейським судом і не застосовується до будь-яких інших сум, що мають бути стягнені внаслідок невиконання національних судових рішень.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду справа №820/3181/16 (№К/9901/12021/18).

Під час розгляду справи, обґрунтовуючи свою позицію позивач зазначив, що виплату нарахованої пені за невиконання рішення Європейського Суду з прав людини у розмірі 27,60 євро слід здійснювати в валюті "Євро", а не національній валюті України.

Згідно резолютивної частини рішення Європейського суду з прав людини №11770/03 у справі "Кононова та інші проти України" встановлено: "(а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити протягом трьох місяців 3000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 (за винятком заяв № 28061/08 та 28071/08) та 1500 (одну тисячу п?ятсот) євро (i) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (її) заявникам за заявами №28061/08 та №28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (b) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти".

Так, вказаним рішення Європейського суду з прав людини призначено виплату 1500 (одну тисячу п?ятсот) євро (i) кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2 та (її) заявникам за заявами №28061/08 та №28071/08, в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також компенсації судових та інших витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу.

Отже, розрахунок пені має бути здійснено у валюті євро, а фактична виплата пені за несвоєчасне виконання вказаного рішення має відбуватись шляхом конвертації валюти євро у національну валюту гривня.

З огляду на викладене, доводи позовної заяви в цій частині є безпідставними.

Крім того, позивач посилався на те, що пеня нараховувалась з суми 1452 євро в період з

07.09.2013 року по 21.01.2014 року, та з 48 євро в період з 07.09.2013 року по 29.06.2017 року.

Так, рішенням Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770/03 у справі "Кононова та інші проти України" було передбачено, що зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.

Отже, пеня за несвоєчасне виконання вказаного рішення має бути обчислена за весь період такої прострочки.

Зазначене рішення Європейського суду з прав людини набуло статусу остаточного 06.06.2013, строк його виконання настав 06.09.2013, а кількість днів затримки платежу (з 07.09.2013 по 29.06.2017) складає 1392 дні.

Вищевказана обставина встановлена в рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 12.10.2023 року № 520/24451/23, яке набрало законної сили. а отже, в силу частини четвертої статті 78 КАС України є преюдиційним фактом, який не підлягає доказуванню.

Проте, розрахунок пені здійснено із суми 1452 євро в період з 07.09.2013 року по 24.01.2014 року та з суми 48 євро в період з 07.09.2013 року по 26.09.2017 року, а не з суми 1500 євро за весь період затримки платежу з 07.09.2013 по 26.09.2017.

Тобто, не виконано вимоги пункту "б" вказаного рішення, а саме: "зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти".

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем не перевірено виконання рішення суду та протиправно винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 05.03.2024 року, на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

У рішенні від 30.06.2009 № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Як роз`яснив Верховний Суд України, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції. Невиконання судових рішень негативно впливає на авторитет судової влади, оскільки в цьому разі не досягається кінцева мета правосуддя. Це призводить до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За таких обставин, відповідач при проведенні виконавчих дій щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини від 06.06.2013 №11770/03 у справі "Кононова та інші проти України", діяв не у межах та не у спосіб, передбачений Законом України "Про виконавче провадження", що призвело до фактичного невиконання в повному обсязі рішення суду, відносно позивача.

При цьому, позивач просить суд визнати незаконною постанову про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 05.03.2024 року, такою що суперечить вимогам рішення ЄСзПЛ №11770/03 від 06.06.2013 року в частині нарахування пені, за несвоєчасне виконання судового рішення та скасувати означену постанову головного державного виконавця Рекашової А.М.

Суд зазначає, що не додержання вимог рішення ЄСзПЛ №11770/03 від 06.06.2013 року в частині нарахування пені, за несвоєчасне виконання судового рішення виразилось у прийнятті оскаржуваного рішення у даній справі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання незаконною та скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 05.03.2024 року.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, так як позивач звільнений від його сплати ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 243, 246, 255, 287, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул.Городецького, буд.13, м.Київ, 01001, ) про визнання незаконною та скасування постанови задовольнити частково.

Визнати незаконною постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 05.03.2024 року в частині нарахування ОСОБА_1 пені з а несвоєчасне виконання рішення Європейського сСуду з прав людини від 06.06.2013 №11770/03 та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження №38662946 від 05.03.2024 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО