Справа № 520/14924/23
Суддя: Григоров Д.В.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

03 червня 2024 року справа № 520/14924/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Григоров Д.В., розглянувши позовну заяву та додані до неї документи ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області генерал-майора Куця О.І. №167 від 11.04.2023р. про притягнення полковника ОСОБА_1 , що перебуває в розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Харківській області, до матеріальної відповідальності у розмірі 47 790 (сорок сім тисяч сімсот дев`яносто) грн. за втрату наступного артилерійського озброєння: АКС-74, 2926568 (1984), категорія 1; АКС-74, 3604651 (1985), категорія 1; 9 мм пістолет ПМ, БА 4724 М, категорія 1; 9мм пістолет ПМ, БШ 7976 (1963), категорія 1; 9 мм пістолет ПМ, ЛИ 1744 М, категорія 1;

стягнути з Управління Служби безпеки України в Харківській області за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 26073,60 грн., у тому числі судовий збір у сумі 1073,60 грн., та витрати на правову допомогу у сумі 25000,00 грн.

Адміністративна справа надійшла до суду з Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду 27.05.2024р.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 169 КАС України зазначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 5 статті 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В складі позовної заяви позивачкою заявлено прохання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, згідно якого позивачка стверджує, що можливість сформувати правову позицію відносно спірних правовідносин з`явилася в неї лише після ознайомлення з матеріалами службового розслідування, на підставі яких було ухвалено оскаржуваний наказ і ця можливість виникла в неї 15.05.2023р., коли ОСОБА_1 ознайомилася з вказаними матеріалами згідно рапортів, які вона подала до начальника УСБУ в Харківській області 20.04.2023р. та 03.05.2023р.

Вказану обставину позивачка вважає поважною та такою, що свідчить про можливість поновлення строку звернення до суду, оскільки строк звернення до суду вона обраховує з 15.06.2023р. До суду в інтересах позивачки її представник звернувся 15.06.2023р. шляхом формування позовної заяви в підсистемі Електронний суд, позовну заяву зареєстровано судом 16.06.2023р.

Суд зазначає, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів .

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

За матеріалами позовної заяви позивачка вказує, що її було притягнуто до матеріальної відповідальності згідно з наказом від 11.04.2023р. № 167, з яким вона пов`язує порушення своїх прав. До суду позивачка звернулася 15.06.2023р.

За доводами позовної заяви не зазначено про дату ознайомлення позивачки з оскаржуваним наказом, що є недоліком у викладенні обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а момент обізнаності про порушення права в зв`язку з притягненням до матеріальної відповідальності пов`язується не з ухваленням зазначеного наказу та ознайомленням з його змістом, а можливістю "сформувати правову позицію" під час підготовки адміністративного позову.

Суд з такими доводами не погоджується та вважає їх необгрунтованими, з огляду на наступне.

При визначенні поважності причин пропуску строку звернення до суду слід виходити з правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, згідно якої поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду із позовом.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення причин їх недотримання - вони повинні бути поважними, реальними або, непереборними і об`єктивно нездоланними на час перебігу строків звернення до суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі № 9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Також Верховний Суд зазначив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Як зазначалося вище, позивачка вважає, що отримала фактичну можливість скласти адміністративний позов лише починаючи з 15.05.2023р.

Згідно п., п 1,2 розділу Порядку проведення у Службі безпеки України службового розслідування для встановлення причин завдання шкоди державі, її розміру та винних осіб, затвердженого ЦУ СБУ від 20.12.2019р. № 1954, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2020р. за № 37/34320, якщо в акті (висновку) за результатами службового розслідування доведено наявність шкоди, протиправну поведінку співробітника СБУ у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним посадових, службових, функціональних обов`язків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і завданою державі шкодою та його вину, командир (начальник), який призначив службове розслідування, не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення службового розслідування видає наказ, погоджений з підрозділом фінансового забезпечення, про притягнення цієї особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, та розміру щомісячного відрахування із грошового забезпечення винної особи.

Наказ доводиться до відома винної особи під підпис.

У разі, якщо шкоду завдано кількома співробітниками СБУ, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Ознайомлення співробітника СБУ з наказом проводиться протягом одного робочого дня у присутності службової особи, яка провела одноособово службове розслідування, або не менш як двох членів комісії.

Факт ознайомлення з наказом засвідчується підписом співробітника СБУ в аркуші ознайомлення.

Під час ознайомлення з наказом співробітник СБУ має право письмово викласти свої зауваження, заперечення чи клопотання.

У разі відмови співробітника СБУ засвідчити підписом факт ознайомлення з наказом службовою особою, яка провела розслідування одноособово, або членами комісії робиться про це запис в аркуші ознайомлення, який засвідчується їх підписами.

Наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.

Суд зазначає, що формування правової позиції не є поважною підставою для пропущення строку звернення до суду, а визначений КАС України місячний строк, який, в даному випадку, слід обраховувати з моменту ознайомлення позивачки з оскаржуваним наказом, є достатнім для усвідомлення особою характеру та обсягу його порушеного права.

Та обставина, що позивачка зверталася до керівництва УСБУ в Харківській області з питання ознайомлення з висновками службового розслідування вказаних висновків не спростовує, оскільки таке звернення, що мало місце 20.04.2023р. та 03.05.2023р. не вказує на момент коли ОСОБА_1 дізналася про порушення свого права, а лише свідчить про час, коли позивачка почала вчиняти дії щодо реалізації свого права на ознайомлення з документами та матеріалами і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду, оскільки такі дії позивачка почала вчиняти із значним запізненням, не виявляючи тривалий час належної зацікавленості до захисту своїх прав.

Слід звернути увагу, що за матеріалами позовної заяви висновок службового розслідування було складено 03.03.2023р., а до цього ОСОБА_1 рапортом від 28.02.2023р. надавала пояснення з приводу подій, які стали підставою для її притягнення до матеріальної відповідальності, тобто очевидно вона повинна була розуміти в зв`язку з чим проводиться службове розслідування та яке порушення їй інкримінується.

Суд вказує, що станом на теперішній час позивачка також не обмежена у можливості звертатися до відповідача з приводу ознайомлення з будь-якими документами та матеріалами, в тому числі службового розслідування, однак вказане не свідчитиме про те, що вона не усвідомлює характер та обсяг свого порушеного права, а також не свідчить і про те, що строк звернення до суду слід обраховувати з моменту надання чергової відповіді або чергового ознайомлення з відповідними матеріалами та документами. Суд вважає вказане штучним створенням необгрунтованих підстав для обчислення строку звернення до суду.

При цьому слід мати на увазі, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020р. №340/1019/19).

З врахуванням викладеного суд вважає неповажними підстави для поновлення строку звернення до суду в даній справі, з огляду на що заяву про поновлення цього строку, надану до суду, слід визнати необгрунтованою.

За сформульованим Верховним Судом у постанові від 19.12.2022р. у справі №420/13281/20 правовим висновком саме позивач повинен довести дотримання строку звернення до суду, приєднавши до матеріалів позову докази або дотримання строку на звернення до суду або пропуску строку на звернення до суду з поважних причин.

З врахуванням викладеного суд вважає за належне, з урахуванням положень ч. 1 ст. 123 КАС України, надати позивачці можливість подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати інші підстави для поновлення строку, а також повідомити суду коли саме позивачка була ознайомлена з оскаржуваним в цій справі наказом про притягнення її до матеріальної відповідальності №167 від 11.04.2023р.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 123, 160, 161, 169, 241, 243, 256 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність надати до суду:

- заяву про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку, з наданням належних доказів цього, в якій вказати інші підстави для поновлення такого строку, ніж ті, що вже були повідомлені суду, з урахуванням висновків цієї ухвали.

Встановити позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.

Повідомити позивачку про необхідність виправити зазначені недоліки.

Роз`яснити, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.В. Григоров