Справа № 200/1210/24
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

31 травня 2024 року Справа №200/1210/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі та про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Державної казначейської служби України у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення суми заборгованості з пенсії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - відповідач), відповідно до якої просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо невиплати обрахованої у вересні 2023 року заборгованості з виплати пенсії в належному розмірі ОСОБА_1 - протиправною;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 заборгованість з невиплати в належному розмірі пенсії в сумі 303584,31 грн (триста три тисячі п`ятсот вісімдесят чотири грн 31 коп.).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення заборгованості з пенсії прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/1210/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він, серед іншого, просить суд закрити провадження у цій справі.

Обґрунтовуючи дане клопотання, відповідач зазначає, що фактично спір у цій справі є тотожним спору у справі № 200/2175/23, оскільки він виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, але на стадії виконання судового рішення.

Водночас, наявність спеціальних правових норм КАС України (статті 382 та 383 КАС України), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання нового позову до суду.

Отже, на думку відповідача, провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі пункту 7 частини 1 статті 238 КАС України, якою визначено, що у разі, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили, суд закриває провадження у справі.

Крім того, відповідачем до суду було подано клопотання про залучення до участі у цій справі в якості співвідповідача Державної казначейської служби України.

Обґрунтовуючи це клопотання, відповідач вказує, що відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" та вимог Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконується органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, тобто фактично - Державною казначейською службою України.

Розглянувши дані клопотання відповідача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення з огляду на таке.

Положеннями частини 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з вимогами статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили, зокрема, після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Статтею 13 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із положеннями частин 1 та 2 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 8 статті 382 КАС України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини 1 статті 383 КАС України установлено, що особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Системний аналіз зазначених вище норм дає підстави для висновку, що положеннями статей 382, 383 КАС України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу, визнання протиправними рішень, дій або бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Вказані правові норми КАС України мають на меті, зокрема, забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача, а також обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення у справі.

При цьому наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Таким чином, у разі невиконання рішення суду, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Аналогічна за змістом правова позиція була викладена у постановах Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 806/2143/15, від 03.04.2019 року у справі № 820/4261/18 та від 21.12.2020 року у справі № 440/1810/19.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.06.2023 року у справі № 200/2175/23 визнано протиправним та скасовано рішення відповідача від 25.04.2023 року № про відмову в перерахунку пенсії за вислугу років позивачу та зобов`язано відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області" від 07.04.2023 року № 6130/Д, з урахуванням виплачених сум.

Отже, у справі № 200/2175/23 спірним питанням було право позивача на перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та не розглядалося питання щодо нарахування та виплати позивачу заборгованості з пенсії у конкретній сумі (303584,31 грн), яка виникла після перерахунку, і не надавалась оцінка розміру такої заборгованості та порядку її виплати.

Суд зауважує, що підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами є не незгода позивача із бездіяльністю відповідача під час виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/2175/23, а виникнення нового спору щодо стягнення заборгованості з пенсії, яка виникла після проведення її перерахунку, у конкретно визначеному розмірі - 303584,31 грн.

Таким чином, позивачем у цій справі заявлено позовні вимоги зовсім з інших підстав та обставин, що обґрунтовують звернення до суду.

Крім того, суд зазначає, що пункт 7 частини 1 статті 238 КАС України, на який вказує відповідач як на підставу для закриття провадження у справі, не є застосовним до спірних правовідносин, оскільки предметом розгляду даної справи не є оскарження індивідуальних актів чи дій суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що клопотання відповідача про закриття провадження у цій справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 3 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. При цьому суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з положеннями частини 4 статті 48 КАС України якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, нормами КАС України передбачено право суду на залучення до участі у справі співвідповідача за клопотанням позивача. В іншому випадку суд вправі, за відсутності згоди позивача на заміну відповідача іншою особою, залучити цю особу як другого відповідача.

Водночас, обидві зазначені процесуальні дії пов`язані з тим, що позов є поданим не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом.

Предметом розгляду даної справи є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати суми заборгованості з пенсії, яка утворилася внаслідок її перерахунку на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача, а також стягнення з відповідача на користь позивача цієї заборгованості з пенсії.

Дана заборгованість з пенсії обліковується у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області як у пенсійному органі, в якому позивач перебуває на обліку, стягнення цієї заборгованості, у разі задоволення позову, відбувається за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Відтак, за заявленими позовними вимогами має відповідати саме Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке і є відповідачем у даній справі.

Державна казначейська служба України не може відповідати за заявленими позовними вимогами, а питання, що пов`язані з виконанням рішення суду у цій справі, після набрання ним законної сили, не входять до предмета розгляду даної справи.

Враховуючи наведене, клопотання відповідача про залучення до участі у даній справі в якості співвідповідача Державної казначейської служби України задоволенню не підлягає.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про закриття провадження у справі та про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Державної казначейської служби України - відмовити.

Ухвала складена і підписана 31 травня 2024 року в порядку письмового провадження, оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя С.І. Бабіч