Справа № 460/4648/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2024 року м. Рівне №460/4648/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2

доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (далі по тексту позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі по тексту відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначенні пенсії в разі втрати годувальника для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію в разі втрати годувальника для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 24.09.2023.

На обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що звернувшись до відповідача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - батька ОСОБА_2 - військовослужбовця ОСОБА_3 , який загинув під час виконання бойового завдання, отримав лист про відмову в призначенні такої пенсії у зв`язку тим, що у пакеті документів батьком дитини зазначений ОСОБА_4 і зміни з врахуванням рішення суду у справі №565/11798/23 не внесені.

Ухвалою від 03.05.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву.

Натоміть, відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України) у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_1 , що видане 14.09.2017, ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 14.09.2017 Вараським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненської області зроблено відповідний актовий запис № 361. При цьому, батьком ОСОБА_2 зазначений ОСОБА_4 , а матір`ю ОСОБА_1 .

Відомості про батька дитини записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України), згідно якої при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

У відповідності до експертного заключення фірми «Medical genovics Ltd» під час аналізу генетичних зразків ОСОБА_3 і ОСОБА_2 встановлена вірогідність того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 99,9999%.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24.08.2023 у справі №565/1179/23 встановлено, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в селі Нові Кошари Ковельського району Волинської області, є батьком ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в місті Вараш Рівненської області (свідоцтво про народження НОМЕР_1 , видане Вараським міським ВДРАЦС ГТУ юстиції у Рівненській області 14.09.2017 року).

Також обставина того, що ОСОБА_2 є дочкою загиблого ОСОБА_3 підтверджується довідкою від 27.12.2023, виданою Рівненським обласним ТЦКСП.

В свою чергу, судом не встановлено обставин укладення шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_6 під час виконання бойового завдання у селі Роботине Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть та сповіщенням сім`ї № 62.

Після набрання законної сили рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24.08.2023 у справі №565/1179/23 та з метою призначення для ОСОБА_2 пенсії в разі втрати годувальника на підставі ч. 1 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ОСОБА_1 в інтересах останньої звернулася з відповідною заявою до відповідача.

Проте, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25.03.2024 №1700-0307-8/16876 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у разі втрати годувальника у зв`язку з тим, що у пакеті документів батьком дитини зазначений ОСОБА_5 і зміни з врахуванням рішення суду у справі «565/11798/23 не внесені.

Вважаючи протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не призначення пенсії в разі втрати годувальника, позивач від свого імені та в інтересах своєї дитини - ОСОБА_2 , звернулася з позовною заявою до суду.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, які виникли між сторонами, перевіряючи рішення та дії суб`єкта владних повноважень на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пенсійне забезпечення громадян України, в тому числі порядок призначення та виплати пенсій, визначення розміру пенсії, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ), Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) та іншими нормативно-правовим актами.

У ч. 1 ст. 1 Закону №1788-ХІІ передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку (ст. 6 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором (ч.2 ст.10 Закону № 1058-IV).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон №2262-ХІІ).

Відповідно до положень ст. 12 Закону №2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби):

а) особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом;

б) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту;

в) особи із числа військовослужбовців Збройних Сил, інших військових формувань, органів державної безпеки і внутрішніх справ колишнього Союзу РСР, Національної гвардії України, Прикордонних військ України, військ цивільної оборони України;

г) особи начальницького і рядового складу державної пожежної охорони, особи начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України;

д) громадяни інших держав із числа військовослужбовців збройних сил та інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства цих держав, які постійно проживають в Україні, і відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, їх пенсійне забезпечення здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої вони проживають;

е) особи, зазначені у статтях 3 і 4 цього Закону;

є) особи із числа військовослужбовців строкової служби та члени сімей осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, у передбачених цим Законом випадках;

ж) державні службовці та працівники навчальних, медичних закладів та науково-дослідних установ Міністерства внутрішніх справ України або поліції з числа колишніх працівників міліції, які станом на день опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ та мали календарну вислугу не менше п`яти років і продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ України або поліції (їх територіальних органах, закладах та установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника (ч.3 ст.1 Закону №2262-ХІІ).

Відповідно до ст. 29 Закону №2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом призначаються, якщо годувальник помер у період проходження служби або не пізніше 3 місяців після звільнення зі служби чи пізніше цього строку, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних у період проходження служби, а сім`ям пенсіонерів з числа цих військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом - якщо годувальник помер у період одержання пенсії або не пізніше 5 років після припинення її виплати. При цьому сім`ї військовослужбовців, які пропали безвісти в період бойових дій, прирівнюються до сімей загиблих на фронті.

Нормами ч. 1, 2 ст. 30 Закону №2262-ХІІ передбачено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31).

Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти в період проходження служби або пізніше внаслідок поранення, контузії, каліцтва чи захворювання, що мали місце під час служби.

У п. «а», «б» ч. 4 цієї ж статті передбачено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються:

а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків;

б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли пенсійного віку встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" або є особами з інвалідністю.

Системно аналізуючи вказані норми, суд визнає, що право на отримання пенсії в разі втрати годувальника мають непрацездатні діти загиблого, померлого або такого, що пропав безвісти військовослужбовця, незалежно від перебування на утриманні годувальника.

Як вже було встановлено та зазначено вище по тексту, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою загиблого під час виконання бойового завдання.

Отже, за змістом ч. 4 ст. 30 Закону №2262-ХІІ слідує, що ОСОБА_2 , як дочка загиблого військовослужбовця ОСОБА_3 , вважається непрацездатною дитиною та має право на пенсію в разі втрати годувальника, а відтак, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області допущено протиправну бездіяльність щодо відмови в призначенні пенсії в разі втрати годувальника для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В свою чергу, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у призначенні для ОСОБА_2 пенсії в разі втрати годувальника у зв`язку із зазначенням у реєстраційних документах прізвища батька ОСОБА_6 замість ОСОБА_7 при поданих для призначення такої пенсії інших достатніх і беззаперечних доказів батьківства, свідчить про надмірний формалізм з боку суб`єкта владних повноважень і ухилення від виконання покладених на нього законодавством функцій.

Відповідно до ст. 50 Закону №2262-ХІІ членам сімей осіб з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, та пенсіонерів з їх числа, які набули право на пенсію після смерті годувальника, - з дня виникнення права на пенсію, а батькам або дружині (чоловікові), які набули право на пенсію у разі втрати годувальника, - з дня звернення за пенсією.

Таким чином, непрацездатною дитина - ОСОБА_2 має право на пенсію в разі втрати годувальника з дня виникнення права на пенсію.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, керуючись положеннями ст. ст. 5, 9 КАС України, суд дійшов висновку, що належним та ефективним способом захисту, який необхідний для повного відновлення порушеного права з урахуванням дискреційних повноважень органу Пенсійного фонду України на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (з повним дослідженням відповідності позивача всім критеріям призначення пенсії в разі втрати годувальника), буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію в разі втрати годувальника для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня виникнення права на пенсію.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо відмови в призначенні пенсії в разі втрати годувальника для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити та виплачувати пенсію в разі втрати годувальника для ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з дня виникнення права на пенсію.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028. ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Повний текст рішення складений 03.06.2024.

Суддя Олег ГРЕСЬКО