Справа № 140/2880/24
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2880/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі у складі судді Каленюк Ж.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в особі комісії з реорганізації про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної фіскальної служби України в особі комісії з реорганізації про стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №140/8120/21 про поновлення на роботі за період з 01 червня 2023 року по день прийняття рішення у справі (в розмірі 612,63 грн за кожен робочий день затримки виконання рішення суду).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №140/8120/21 поновлено на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України. Однак це судове рішення залишається невиконаним, а тому у відповідача на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) наявний обов`язок виплатити середню заробітну плату за весь час затримки виконання рішення суду в частині його поновлення на роботі, тобто в розмірі 612,63 грн за кожен день невиконання рішення суду у справі №140/8120/21.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 19 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Копію ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі від 19 березня 2024 року судом двічі було надіслано відповідачу рекомендованим листом за адресою місцезнаходження Державної фіскальної служби України, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та додатково за адресою листування (а.с.42, 50). Поштові відправлення повернулися до суду із довідкою відділення поштового зв`язку про причину невручення адресат відсутній (а.с.47, 52). З урахуванням положень частини шостої статті 251 КАС України вважається, що відповідач повідомлений про розгляд справи.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року у справі №140/81203/21 визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 02 червня 2021 року №855-о Про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України з 03 червня 2021 року; визнано незаконною відмову Державної митної служби України від 22 березня 2021 року №08-l/12-02/10/3221 у прийнятті на роботу в порядку переведення з Департаменту податкових та митних експертиз ДФС до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби на посаду першого заступника директора чи іншу рівнозначну посаду в структурі Державної митної служби України; зобов`язано Державну митну службу України вирішити питання щодо переведення ОСОБА_1 на посаду першого заступника директора або іншу рівнозначну в Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України із Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України; стягнуто з Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 102309,21 грн; стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн; стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн; стягнуто з Державної фіскальної служби України та Державної митної служби України витрати на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн (а.с.6-26).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року рішення Волинського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2022 року в адміністративній справі №140/8120/21 скасовано та прийнято нову постанову, якою позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 02 червня 2021 року №855-о Про звільнення ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України, починаючи з 03 червня 2021 року; стягнуто з Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08 липня 2021 року по 01 лютого 2022 року в сумі 86993,46 грн, із утриманням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної (немайнової) шкоду в розмірі 5000,00 грн; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в суді першої інстанції в розмірі 20000,00 грн; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.27-34).

02 серпня 2023 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження №72402349 з примусового виконання виданого у справі №140/8120/21 виконавчого листа щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України, починаючи з 03 червня 2021 року (а.с.38-39).

З відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання рішення суду триває (а.с.96).

Крім того, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №140/8063/22 стягнуто з Державної фіскальної служби України, в особі комісії з реорганізації, на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення з 03 лютого 2022 року по день вирішення справи у справі 31 травня 2023 року включно у сумі 211357,35 грн (а.с.35-37).

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення оплати вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду в частині поновлення на посаді, яке залишається і надалі невиконаним Державною фіскальною службою України.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання.

Зазначеній нормі відповідають положення частини другої статті 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За приписами частини п`ятої статті 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Добровільне виконання рішення суду боржником є його законодавчо встановленим обов`язком, який не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів особи, що звернулася за захистом цього права.

У постанові від 21 жовтня 2021 року у справі №640/19103/19 Верховний Суд зазначив, що належним виконанням рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання роботодавцем (власником або уповноваженим ним органом) про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

При цьому працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, передбачена положеннями статті 236 КЗпП України. Так у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

З наведеного слідує, що затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі прирівнюється до вимушеного прогулу. Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2021 року у справі №813/1271/18 виснував, що відповідно до статті 236 КЗпП України виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Згідно із усталеною судовою практикою Верховного Суду для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду потрібно встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення; у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після ухвалення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період (постанови Верховного Суду від 24 вересня 2021 року у справі №640/775/19, від 11 листопада 2021 року у справі №260/4470/20 та ін.).

Матеріали справи не містять доказів виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2022 року у справі №140/8120/21 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника директора Департаменту податкових та митних експертиз Державної фіскальної служби України з 03 червня 2021 року. Розпочате 02 серпня 2023 року виконавче провадження з примусового виконання судового рішення у цій частині триває до цих пір (а.с.96).

При цьому відсутність кінцевої дати періоду, упродовж якого відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо виконання судового рішення про поновлення особи на публічній службі, не є підставою для уникнення відповідальності та відмови у задоволенні вимоги про стягнення відповідної компенсації.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20 жовтня 2022 року у справі №280/5734/21.

За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що невиконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2022 року у справі №140/8120/21 про поновлення позивача на посаді має наслідком застосування приписів статті 236 КЗпП України про стягнення на користь останнього середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 травня 2023 року у справі №140/8063/22, яке набрало законної сили 01 липня 2023 року, стягнуто з Державної фіскальної служби України (боржника) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 03 лютого 2022 року по 31 травня 2023 року включно (а.с.35-37).

Враховуючи рішення суду від 31 травня 2023 року у справі №140/8063/22, період затримки виконання рішення суду триває з 01 червня 2023 року та по день ухвалення рішення у цій справі - 31 травня 2024 року він становить 262 робочих дні.

Відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 листопада 2022 року у справі №140/8120/21 середньоденний заробіток ОСОБА_1 становить 612,63 грн. Ця обставина є встановленою й за приписами частини четвертої статті 78 КАС України не потребує доказування при розгляді цієї справи.

Отже, наявні підстави для задоволення позову шляхом стягнення з Державної фіскальної служби України на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01 червня 2023 року по 31 травня 2024 року включно у сумі 160509,06 грн (262 х 612,63 грн) з відрахуванням податків та зборів.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, питання про повернення судового збору судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Державної фіскальної служби України в особі комісії з реорганізації (04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8, ідентифікаційний код юридичної особи 39292197) про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді з 01 червня 2023 року по 31 травня 2024 року включно у сумі 160509,06 грн (сто шістдесят тисяч п`ятсот дев`ять грн 06 коп.) з відрахуванням податків та зборів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк