Справа № 260/4389/23
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2024 року м. Ужгород№ 260/4389/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України виготовлено вступну та резолютивну частину Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 03 червня 2024 року.

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №340973 від 16.03.2023 року, що винесена Відділом державного нагляду (контролю) у Закарпатській області Державної служби України з безпеки на транспорті.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 16.03.2023 року начальником Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу AO №340973.

Позивач вважає, що оскаржувана постанова була винесена протиправно та зазначив, що під час перевірки ним надавались всі документи. Позивач стверджує, що вона не містить необхідних реквізитів, а саме номер і серію свідоцтва про державну реєстрацію серію та номер коли і ким видана ліцензія, місце вчинення «надуманого правопорушення» вказано невірно, а також незаповнена графа прізвища, ініціалів фізичної особи підприємця. Також постанова винесена без зазначення повного ПІБ начальника відділу державного нагляду (контролю) в Закарпатській області, а саме ім`я по батькові - що повинні бути її обов`язковими реквізитами і також робить неможливим ідентифікацію особи що її винесла, а тому порушені вимоги ст.283 КУпАП.

Позивач вважає, що відповідач позбавив його права надати пояснення щодо встановленого порушення.

Відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просить відмовити та зазначає, що посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області 07.03.2023 було перевірено транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ (д.н.з. НОМЕР_1 ) який належить перевізнику-суб`єкту господарювання ФОП ОСОБА_1 .

За результатами рейдової перевірки (перевірки на дорозі) складено акт№ 343139 (далі - акт) від 07.03.2023 року проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом водій транспортного засобу ОСОБА_1 з актом ознайомлений, акт підписав із зауваженням, що інспектор не правий, та документи в нього всі в порядку, але під час проведення перевірки документів для здійснення нерегулярних пасажирських перевезень необхідні документи не надав.

Керуючись пунктом 27 Порядку, керівником територіального органу Укртрансбезпеки проведено розгляд справи відносно ФОП ОСОБА_1 та винесено постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу від 16 березня 2023 року № 340973.

Представник відповідача вважає, що доводи позивача є безпідставними, оскільки матеріалами справи підтверджено вчинення адміністративно-господарського правопорушення за яке встановлено відповідальність у вигляді санкції абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Таким чином, виходячи з вищевикладеного, субґєкт владних повноважень правомірно застосував адміністративно-господарські санкції.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області в рамках проведення заходів державного контролю, згідно з графіком рейдових перевірок від 06 березня 2023 року, шляхом проведення рейдової перевірки 07.03.2023 на а.д. Київ - Чоп, 804 км, перевірено транспортний засіб автобус марки MERCEDE-BENZ реєстраційний номер НОМЕР_1 (серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 ), що належить автомобільному перевізнику ФОП ОСОБА_1 .

Рейдова перевірка здійснювалася на підставі направлення на рейдову перевірку №015626 від 06.03.2023р.

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №343139 від 07.03.2023р., в якому вказано, що автобусом марки MERCEDE-BENZ, надавались послуги з перевезення пасажирів (нерегулярні перевезення пасажирів) по маршруту м. Хуст м. Ужгород.

На момент перевірки у водія був відсутній дійсний список пасажирів та документ, що підтверджує оплату транспортних послуг, чим порушено вимоги ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В графі «Пояснення водія про причини порушення» зазначено: «інспектор не правий, оскільки у мене всі документи в порядку»

16 березня 2023 року за результатами розгляду акту №343139 від 07.03.2023 р. начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Закарпатській області винесено постанову №340973 про застосування адміністративно - господарського штрафу до ФОП ОСОБА_1 у сумі 17000 грн за порушення вимог ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачене абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи прийняту відповідачем постанову протиправною позивач звернувся до суду з цим позовом.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України).

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1 Положення, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 4 Положення передбачено, що основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно пунктів 5, 15, 27 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вживає заходів щодо стягнення під час здійснення габаритно-вагового контролю.

У відповідності до абзацу першого пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 03 березня 2020 року №196-р "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби України з безпеки на транспорті" утворено територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби за переліком згідно з додатком. Зокрема, реорганізовано шляхом злиття Управління Укртрансбезпеки у Хмельницькій області. Управління Укртрансбезпеки у Тернопільській області та Управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області у Придністровське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1378-р від 16.12.2015 "Питання Державної служби з безпеки на транспорті" здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року (далі - Порядок №1567), органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює функції з управління автомобільними дорогами загального користування та має право вимагати дотримання законодавчих та нормативних актів з питань дорожнього руху.

З огляду на викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, а також є органом наділеним спеціальною компетенцією, якому надано повноваження щодо реалізації політики держави з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку №1567, державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 14 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. (пункт 12 Порядку №1567)

Згідно пункту 15 Порядку №1567 одними із питань, що перевіряється при проведенні рейдової перевірки є: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом: додержання водієм режиму праці та відпочинку.

Пунктом 21 Порядку №1567 передбачено, що у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Частиною 1 ст.39, абз.3 ч.4 ст.39 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено перелік документів для водія автобуса, який здійснює нерегулярні пасажирські перевезення.

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Суд зазначає, що позивачем до позовної заяви долучено Інформаційний лист щодо здійснення нерегулярних перевезень пасажирів без дати та номеру, в якому наявний перелік пасажирів, а також Квитанцію до прибуткового касового ордеру №97.

Однак позивачем не надано доказів того, що зазначені документи були наявні і пред`явлені позивачем інспектору при здійсненні конкретного нерегулярного перевезення на маршруті.

Згідно пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктом 26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Абзацом 3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою №102583 від 10.06.2019 року до позивача було застосовано адміністративно-господарський штраф за порушення ст.39 Закону № 2344-III, а саме за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 цього Закону.

За наведених обставин, суд погоджується з доводами Укртрансбезпеки щодо здійснення порушення позивачем вимог Закону № 2344-III у зв`язку з непред`явленням особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху документів, які передбачені ст39 Закону України "Про автомобільний транспорт", що свідчить про наявність правових підстав для застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин даної адміністративної справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв у межах наданих повноважень та у спосіб визначений законодавством України, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 72-73, 76-77, 90, 139, 143, 243-246, 255 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П.Микуляк