Справа № 520/34987/23
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2024 р.Справа № 520/34987/23

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про виправлення описки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 18.08.2022 по справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 року по справі № 520/34987/23

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 задоволено апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Рішення Харківського окружного адміністративного суд від 16.01.2024 по справі № 520/34987/23 - скасовано.

Ухвалено постанову, якою адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу Державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов - задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №034696 від 28.09.2023.

Визнано протиправною та скасовано постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу №034743 від 03.10.2023.

31.05.2024 відповідачем до Другого апеляційного адміністративного суду подано клопотання про виправлення описки в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 по справі №520/34987/23.

Судом встановлено, що при виготовленні постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 допущено описку в описовій та мотивувальній частини рішення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Питання про внесення виправлень суд може вирішити в порядку письмового провадження.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає можливим внести відповідні виправлення в постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 по справі №520/34987/23.

Керуючись ст. 253 Кодексу адміністративного судочинства, суд

У Х В А Л И В

Виправити описки в описовій та мотивувальній частинах постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 у справі №520/34987/23.

Абзац перший - шістдесят перший описової та мотивувальної частини постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 у справі №520/34987/23 викласти у наступній редакції: "Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач), в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 034696 від 28.09.2023 у сумі 17000,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Донецькій, Луганській та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 034743 від 03.10.2023 у сумі 17000,00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 відмовлено в задоволенні адміністративного позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 по справі № 520/34987/23 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що в акті АР № 004327 від 25.08.2023 та АР № 004411 від 04.09.2023 відсутні будь-які докази, які б в сукупності ідентифікували б транспортний засіб, який ймовірно здійснював перевезення пасажирів на комерційний основі, оскільки відсутні відомості про кількість пасажирів, пояснення пасажирів з приводу здійснення ними оплати за перевезення. Відсутність доказів про наявність під час перевірки пасажирів у транспортному засобі, на думку апелянта, виключає відповідальність перевізника, передбачену ст. 60 Закону 2344-ІІІ, що має наслідки скасування оскаржуваних постанов.

Крім того, просить звернути увагу, що на час проведення перевірок позивач не був власником транспортного засобу МЕRSEDES- ВЕNZ 312 D номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією договору комісії № 82423/1/001513 від 03.08.2023, копією договору купівлі-продажу транспортного засобу 8249/23/001513 від 10.08.2023, актом огляду реалізованого транспортного засобу № 8249/23/000803 від 10.08.2023, згідно яких право власності на зазначений транспортний засіб перейшло від позивача до ОСОБА_2 10.08.2023, тобто до проведення відповідачем перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, які відбулись, відповідно, 25.08.2023 та 04.09.2023.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області (далі - Відділ) та направлення на перевірку № 014532 від 18.08.2023 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка в м. Дніпро, пл. Вокзальна.

Посадовими особами був перевірений транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ОСОБА_1 . Вказане твердження сформовано на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке надано водієм при перевірці.

На момент проведення перевірки було встановлено:

- відсутність договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, договору особистого обов`язкового страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

У зв`язку з виявленням зазначеного вище порушення, державними інспекторами було складено акт № 004327 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2023.

Водій від пояснень та підпису відмовився.

Повідомленнями №70038/38/24-23 від 13.09.2023, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 514 та прийнятим поштовим відділенням 13.09.2023, позивача було викликано для розгляду справи на 28.09.2023 з 9.00 до 12.00.

Вказане повідомлення відповідачем направлялось на адресу позивача, вказану у ЄДРЮОФОП та ГФ та отримано останнім 12.10.2023.

За результатами розгляду акту № АР 004327 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25.08.2023 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034696 від 28.09.2023 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Копію постанови № 034696 від 28.09.2023 направлено 29.09.2023 позивачу, разом із супровідним листом від 29.09.2023 № 74750/38/24-23.

Також встановлено, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області та направлення на перевірку № 014534 від 01.09.2023 співробітниками Відділу проводилась рейдова перевірка в м. Дніпро, пл. Вокзальна.

Посадовими особами був перевірений транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що він належить ОСОБА_1 . Вказане твердження сформовано на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , яке надано водієм при перевірці.

На момент проведення перевірки було встановлено:

- відсутність договору із замовником транспортних послуг, документу, що засвідчує оплату транспортних послуг, договору особистого обов`язкового страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті.

У зв`язку з виявленням вищезазначеного порушення, державними інспекторами було складено акт №АР 004411 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.09.2023.

Водій в поясненнях зазначив: «Встретил своих родственников и вез домой», але від підпису відмовився.

Повідомленнями №72187/38/24-23 від 21.09.2023, направленим поштою рекомендованим повідомленням № 745 та прийнятим поштовим відділенням 22.09.2032, позивача було викликано для розгляду справи на 03.10.2023 з 9.00 до 12.00.

Вказане повідомлення відповідачем направлялось на адресу позивача, вказану у ЄДРЮОФОП та ГФ та отримано останнім 12.10.2023.

За результатами розгляду акту № АР 004411 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.09.2023 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034743 від 03.10.2023 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Копію постанови № 034743 від 03.10.2023 направлено 03.10.2023 позивачу, разом із супровідним листом від 03.10.2023 р. № 75771/38/24-23.

Доводи позову не містять незгоди позивача із процедурою розгляду справ про порушення автотранспортного законодавства.

Не погоджуючись із постановами про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034743 від 03.10.2023, № 034696 від 28.09.2023 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем правомірно було винесено постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 034698 від 28.09.2023 та № 034743 від 03.10.2023 за порушення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», у відповідності до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано у відношенні позивача адміністративно - господарські штрафи в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян відповідно, а всі інші наведені у позовній заяві твердження є надуманими та спростовуються матеріалами справи, направлені лише на ухилення від встановленої законом відповідальності.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із винесенням Укртрансбезпекою оскаржуваних постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу за порушення Закону України Про автомобільний транспорт щодо особи, яка, як встановлено судами попередніх інстанцій, є автомобільним перевізником, який надає послуги з перевезення пасажирів на замовлення та відповідно несе відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме передбаченого абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

В силу частини сьомої статті 6 Закону № 2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України.

Приписами частини чотирнадцятої статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з частинами сімнадцятої-двадцятої статті 6 Закону № 2344-III рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку; супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі також суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі також Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-III документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно зі статтею 39 Закону 2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

При цьому, у Законі 2344-III (стаття 1) наведені терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; замовник транспортних послуг юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів чи/та вантажів; пасажирські перевезення перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами; перевезення пасажирів легковим автомобілем на замовлення перевезення пасажирів легковим автомобілем загального призначення, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу чи на обумовлений термін обслуговування, у якому визначають умови обслуговування, вартість послуги, термін її виконання та інші положення за домовленістю сторін; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Стаття 7 Закону України "Про страхування" відносить особисте страхування від нещасних випадків на транспорті до обов`язкових видів страхування. Також в цій статті зазначено, що для здійснення обов`язкового страхування Кабінетом Міністрів України встановлений порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови страхування, тощо.

На виконання вимог цього Закону, Кабінет Міністрів України своєю постановою № 959 від 14.08.1996 затвердив Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті (далі Положення № 959). Цим Положенням № 959 визначається порядок здійснення обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, пасажирів та водіїв.

Пунктом 58 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, передбачено, що під час здійснення нерегулярних пасажирських перевезень перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів.

Пунктом 3 Положення № 959 передбачено, що кожному застрахованому пасажиру перевізник, що виступає агентом страховика, видає страховий поліс. Він може видаватись на окремому бланку або міститися на зворотному боці квитка. Оскільки при нерегулярних пасажирських перевезеннях видача квитків не передбачена, відносини між перевізниками та страховиками щодо страхування пасажирів і водіїв визначаються укладеними між ними договорами доручення та договорами страхування.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що поліс (сертифікат) обов`язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті пасажирів є одним з тих документів, який має пред`явити водій транспортного засобу, що здійснює перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

Серед обов`язкових документів на підставі яких юридичною особою виконуються пасажирські перевезення на замовлення, що визначені у статті 39 Закону № 2344-III, як для автомобільного перевізника, є ліцензія та договір із замовником послуги.

За приписами абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами пунктів 104, 105 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 № 176, для надання послуг з перевезення легковими автомобілями на замовлення (далі перевезення на замовлення) автомобільний перевізник зобов`язаний використовувати транспорті засоби, які належать йому на праві власності чи користування, що підтверджується відповідними реєстраційними документами, мати відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожен автомобіль. Організація перевезення на замовлення здійснюється за договором, який укладається між автомобільним перевізником, автомобільним самозайнятим перевізником та суб`єктом господарювання, у письмовій формі і повинен містити інформацію про основні характеристики обслуговування, відповідальність сторін, форму та строк проведення розрахунку, марку і клас транспортного засобу, його облаштування, наявність додаткового технічного обладнання.

З наведеного слідує, що ліцензія, договір із замовником послуги, є тими документами, наявність яких під час здійснення заходів державного контролю є предметом перевірки щодо дотримання вимог законодавства автомобільними перевізниками, які надають послуги з перевезення пасажирів легковими автомобілями на замовлення.

При цьому, адміністративно-господарський штраф за перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених, зокрема, статтею 39 Закону № 2344, накладається саме на автомобільних перевізників.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 25.01.2023 у справі № 140/1167/22, від 14.12.2023 у справі №240/6269/23.

Із обсягу встановлених судами обставин цієї справи слідує, що посадовими особами Укртрансбезпеки проведено рейдові перевірки, зокрема, легкового автомобіля марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 та виявлено порушення щодо перевезення пасажирів автобусом на замовлення за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 Закону № 2344-III, а саме договору із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, договору особистого обов`язкового страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-III.

До такого висновку контролюючий орган дійшов на підставі акту рейдової перевірки № 004411 від 04.09.2023, №004327 від 25.08.2023.

Своєю чергою, позивач, зокрема, стверджував, що не здійснював перевезення пасажирів автомобілем марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 , що відповідно до статті 39 Закону № 2344-III, не передбачає наявності договору із замовником послуги.

В даному випадку підставою для притягнення позивача до відповідальності і доказом вчинення позивачем порушення Закону України «Про автомобільний транспорт» є складений посадовою особою Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області акт № 004411 від 04.09.2023, №004327 від 25.08.2023, яким зафіксовано відсутність у водія документів, визначених ст.39 вказаного Закону, для нерегулярних перевезень пасажирів, а також фото посвідчення водія та транспортного засобу, на якому встановлена інформаційна табличка з написом «Дніпро».

Положеннями частини другої статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Висновки аналогічного змісту у цій категорії спорів викладені у постановах Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 140/1167/22, від 29.03.2023 у справі № 620/19132/21 та від 23.11.2023 у справі № 420/9371/22.

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанцій, в актах перевірки № 004411 від 04.09.2023, №004327 від 25.08.2023 вказано: загальні відомості про транспортний засіб (марка, номерний знак); серія і номер свідоцтва про реєстрацію; дані про водія.

Натомість, не вказано інформацію про пасажирів замовників послуг та матеріали перевірки не містять їх пояснень, відсутня інформація про ідентифікацію осіб пасажирів, при цьому відсутні їх пояснення щодо обставин їх перевезення позивачем. У документах, складених інспектором, відсутні пояснення стосовно того, на підставі яких ознак посадові особи дійшли висновку про здійснення позивачем саме пасажирських перевезень на замовлення та чи попередньо узгоджувались такі замовлення.

Своєю чергою, долучене до відзиву фото автомобіля марки Mersedes-Benz, д.н. НОМЕР_1 не відображає повної інформації, викладеної в акті перевірки, а також не містить дати проведеної фотозйомки та кількості пасажирів та не є безумовним доказом здійснення перевезення пасажирів автобусом саме на замовлення.

Інформаційна табличка на транспортному засобі з написом «Дніпро» не є беззаперечним доказом фактичного надання послуги з перевезення пасажирів.

Також в акті відсутнє посилання на визначений маршрут руху.

Тобто, із матеріалів перевірки, неможливо встановити факту попереднього замовлення пасажирами у позивача послуг із перевезення та договірних умовах такого перевезення, зокрема, інспектором не з`ясовано комерційної основи такого перевезення.

Варто також зауважити, що за приписами статі 6 Закону № 2344-ІІІ під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи контролюючого органу мають право, зокрема, використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі.

Наведене свідчить, що одним із доказів вчинення порушень під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) є, зокрема, відеозапис процесу перевірки.

Проте, інших доказів, як-то зокрема, відеозапису з нагрудної камери уповноважених осіб контролюючого органу, пояснень пасажирів, відповідач не надав.

Вказаний висновок відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 14.12.2023 у справі №240/6269/23.

Таким чином, колегія суддів, з урахуванням приписів статті 77 КАС України, зазначає про відсутність належних, достатніх та беззаперечних доказів на підтвердження того, що під час проведення рейдових перевірок 25.08.2023, 04.09.2023 виявлено факт допущення позивачем перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених статтями 39, 48 Закону № 2344-III.

Таким чином, оскаржувані постанові прийняті необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже не відповідає критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.2 КАС України), у зв`язку з чим є протиправними і підлягають скасуванню.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.01.2024 по справі № 520/34987/23 не відповідає, оскільки приймаючи рішення суд неповно з`ясував обставини у справі та, як наслідок, не правильно застосовував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Керуючись ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд.".

Вказану ухвалу вважати невід`ємною частиною постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2024 року у справі №520/34987/23.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду .

Головуючий суддя Катунов В.В.
Судді Чалий І.С. Ральченко І.М.