Справа № 520/8001/24
Суддя: Бідонько А.В.
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2024 р. №520/8001/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бідонько А.В., розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (вул. Пушкінська, буд. 61, літ. Д-1,м. Харків,61024, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, 1,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79007, ) про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТІ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом та просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000101/2 від 01.03.2024.

2. Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209190/2024/000096 від 01.03.2024.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Львівської митниці Державної митної служби на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТІ» понесені судові витрати в справі, зокрема витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 10000 гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору - 6056 гривень 00 копійок.

В обґрунтування позову зазначено, що товариство при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржуване рішення та неправомірно застосувала другорядний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 відкрито спрощене провадження у справі без виклику сторін у судове засідання.

Від Львівської митниці Державної митної служби України, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Представник відповідача зазначив, що під час митного оформлення були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівліпродажу товару.

Вказує, що надана платіжна інструкція №16842 від 15.02.2024, яка не містить інформації про здійснення платежу. Крім того, така платіжна інструкція не відповідає вимогам Закону України від 30.6.2021 №1591-IX "Про платіжні послуги" (зі змінами) та Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216 "Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах".

Зазначає, що відповідно до рахунку-фактури № 130 від 14.02.2024 р., перевізником виступає "ГЛК Груп" ТОВ, однак у гр.16 та гр.23 CMR № 1026 від 14.02.2024 р., що була подана до митного оформлення наявні штампи перевізника LLC «Most-Trans». Документи, що визначають договірні відносини з LLC «Most-Trans» відсутні.

Зауважує, що експортна декларація від 09.12.2023 № 15465179 у графі "порт призначення" містить запис "UKR", проте товар відправлявся у порт Ґданська (Польща). Також у графі "дата експорту" вказано 09.12.2023. Однак, з поданого коносаменту № UTRUST23120607 відомо, що товар був завантажений на борт судна лише 12.12.2023, тобто на 09.12.2023 експорт не міг відбутися.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом з матеріалів справи встановлено, що ТОВ «АРТІ» (як Покупець) уклало з «ZHELIANG. LTD» (як Постачальником) контракт № ARKAIL-2017 від 01.05.2017, за умовами якого позив придбав конвеєрні стрічки з вулканізованої гуми .

Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту Постачальник зобов`язується виготовити та передати у власність Імпортеру гумовотехнічні вироби (надалі-Товар), а Імпортер зобов`язується прийняти та оплатити товар у відповідності до умов цього Контракту.

Відповідно до п. 1.2. Контракту найменування, номенклатура, кількість, одиниця виміру Товару відображається Імпортером для кожної партії Товару у замовленні. Замовлення і ціна Товару узгоджуються Сторонами в Інвойсах та/або у Проформах-Інвойсах.

Відповідно до п. 4.1. Контракту поставка Товару здійснюється морським транспортом на умовах FOB-Нінгбо, Китай або FOB- інший порт, Китай з додаванням транспортних витрат за домовленістю Сторін (ІНКОТЕРМС 2010). Моментом (датою) поставки по цьому Контракту є дата навантаження Постачальником Товару, який пройшов митне очищення для експорту, на судно, вказане Імпортером, з цього моменту до Імпортера переходять всі ризики зі втрати або пошкодження Товару, а також зобов`язання нести всі витрати, пов`язані із Товаром.

Відповідно до п. 5.1. Контракту ціна Товару, що постачається, вказується у Інвойсах та/або у Проформах Інвойсах на кожну партію та включає вартість пакування та маркування Товару.

Відповідно до п. 6.3. Контракту (в редакції додаткової угоди № 5 від 23.01.2023) Імпортер виконує 100% оплату відповідно суми Комерційного Інвойсу, виставленого Постачальником, протягом 60 календарних днів з дати Коносамента, отриманого шляхом факсимільного зв`язку або електронного зв`язку.

Специфікацією № 39 від 03.11.2023 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017 сторони погодили ціну товару у розмірі 31 639,00 дол. США.

Позивач 14.02.2023 сплатив за товар суму у розмірі 31 639,00 дол. США, що підтверджується банківським документом (MUR) № 0214.

29.02.2024 року з метою митного оформлення товару, позивач подав митну декларацію № 24UA40U5, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору заявлений до декларування, визначивши митну вартість у розмірі 1 360 370,37 грн. (31 639,00 дол. США).

На підтвердження митної вартості, разом з декларацією позивачем подано: Пакувальний лист (Packing) № KL-AT-2401 від 08.12.2023; Рахунок-проформу (Proforma) №-AT-2401 від 03.11.2023 та його переклад українською мовою; Рахунок-фактуру (інвойс) (Сommercial) №-AT-2401 від 08.12.2023 та його переклад українською мовою; Коносамент (Вill of lading) №23120607 від 12.12.2023; Автотранспортну накладну (Road) № 1026 від 14.02.2024; Сертифікат про проходження товару (Certificate of origin) № 24C3326A2617/00002 від 11.01.2024; Банківський платіжний документ, що стосується товару (MUR) № 0214 від 14.02.2024; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 130 від 14.02.2024; Рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 176 від 14.02.2024; Банківський платіжний документ про оплату транспортних послуг № 16842 від 15.02.2024; Довідку про транспортні витрати № М/1 від 14.02.2024; Довідку про транспортні та складські витрати № 1402-1 від 14.02.2024; Заявку на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні №000000140 від 09.02.2024; Прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 01.11.2023 та його переклад українською мовою; Розрахунок ціни (калькуляція) № б/н від 08.12.2023 та його переклад українською мовою; Договір № 010622-14 від 01.06.2022 між «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» та «Seacall.z. o.o»; Зовнішньоекономічний договір (контракт) № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Додаткову угоду № 1 від 28.12.2018 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Додаткову угоду № 2 від 24.12.2019 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Додаткову угоду № 3 від 24.12.2020 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Додаткову угоду № 4 від 24.12.2022 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Додаткову угоду № 5 від 25.01.2023 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Додаткову угоду № 6 від 10.05.2023 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Специфікацію № 39 від 03.11.2023 до контракту № ARKAIL-2017 від 01.05.2017; Договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 220017-7 від 20.01.2017 між ТОВ «Інтернешн Карго Сервіс Ейч. Ді» та ТОВ «АРТІ»; Договір про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 47.2110/22 від 21.10.2022 між ТОВ «Давар Інвест» та ТОВ «Мост Транс»; Договір про надання транспортно експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/1302-1 від 13.02.2024 між ТОВ «ГЛК ГРУП» та ТОВ «Давар Інвест»; Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/1408-3 від 15.08.2023 між ТОВ «ГЛК ГРУП» та ТОВ «АРТІ»; Лист компанії «Seacall Sp. z. o.o.» від 01.02.2024 та його переклад українською мовою; Перепустку № 71258 від 29.02.2024; Копію судового рішення від 28.11.2023 по справі № 520/13150/23 з Єдиного державного реєстру судових рішень; Копію митної декларації країни відправлення № 15465179 від 09.12.2023.

З підстав спрацювання системи ризиків, згенерованих АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів, митним органом запропоновано надати позивачу додаткові документи на підтвердження митної вартості товарів.

На запит митного органу, позивач направив лист № 1/29/02/2024 від 29.02.2024, у якому повідомив, що всі наявні в декларанта документі, які підтверджують заявлену митну вартість товару були подані разом з МД та повідомив, що надати інші додаткові документи на даний момент та впродовж наступних 10 діб немає можливості.

За результатами проведеного контролю визначення митної вартості Відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №/2024/000101/2 від 01.03.2024. Згідно з цим рішенням (графа 31) Відповідач здійснив митну оцінку товару за 6 (резервним) методом визначення митної вартості. Це коригування вартості вчинено на підставі наявної цінової інформації за фактом митного оформлення МД № 24UA05U0 від 08.02.2024, де вартість такого товару становить 2,41 дол. США/кг. Зі змісту рішення слідує, що коригування на обсяг партії й комерційні рівні не проводилось.

Також Відповідач надав Позивачеві картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2024/000096 від 01.03.2024. Цю відмову було обґрунтовано невірністю заповнення граф 12, 42, 43, 44, 45, 46, 47 МД та необхідністю подання нової МД із врахуванням рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000101/2 від 01.03.2024.

З урахуванням корегувань, визначених у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/000101/2 від 01.03.2024, Позивач подав скореговану МД № 24UA67U5 від 01.032024, за якої товар було випущено до вільного обігу на території України.

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 7 травня 2020 року у справі № 1.380.2019.001625.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації про митну вартість товару.

Суд вказує, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 815/5274/16, від 05.07.2022 у справі № 804/150/16.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною договору).

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийняте спірне рішення про коригування митної вартості товарів вартості № UА209000/2024/000101/2 від 01.03.2024.

У графі 33 зазначеного рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 ст. 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - встановлено невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

За результатами проведеного опрацювання документів Відповідачем встановлено наступні невідповідності:

1. Згідно пункту 4.1 контракту від 01.05.2017 № ARKAIL-2017 товар постачається в Україну на умовах поставки FOB- Ningbo (Китай). Згідно положень Інкотермс, термін FOB (Free(... namedof shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Відповідно до ч. 10 ст. 58 МК України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, якщо витрати на транспортування не включено до ціни товарів, декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до положень наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі Наказ № 599), для підтвердження витрат на транспортування декларантом можуть надаватись: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури.

- надана платіжна інструкція №16842 від 15.02.2024, яка не містить інформації про здійснення платежу. Крім того, така платіжна інструкція не відповідає вимогам Закону України від 30.6.2021 № 1591-IX «Про платіжні послуги» (зі змінами) та Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 «Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах».

2. Відповідно до рахунку-фактури № 130 від 14.02.2024, перевізником виступає ТОВ «ГЛК Груп», однак у гр. 16 та гр. 23 CMR № 1026 від 14.02.2024, що була подана до митного оформлення наявні штампи перевізника «Most-Trans». Документи, що визначають договірні відносини з LLC «Most-Trans» відсутні.

3. Експортна декларація від 09.12.2023 № 15465179 у графі «порт призначення» містить запис «UKR», проте товар відправлявся у порт Ґданська (Польща). Також у графі «дата експорту» вказано 09.12.2023.

Однак, з поданого коносаменту №відомо, що товар був завантажений на борт судна лише 12.12.2023, тобто на 09.12.2023 експорт не міг відбутися.

Надаючи оцінку доводам відповідача, покладеним в основу прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає наступне.

Ненадання декларантом повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Натомість, суд, дослідивши документи, подані позивачем до митного оформлення дійшов висновку, що останні містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Щодо відсутності інформації про здійснення платежу у платіжній інструкції № 16842 від 15.02.2024, суд зазначає наступне.

У розумінні ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» (надалі Закон № 1591IX) платіжна інструкція це розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. Платіжна інструкція може бути відкликана в порядку, визначеному цим Законом, за приписами ч. 5 ст. 40 Закону № 1591IX.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 1591IX надавач платіжних послуг зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті.

Частиною 3 цієї статті встановлено, що надавач платіжних послуг платника зобов`язаний прийняти до виконання платіжну інструкцію, що надійшла до нього протягом операційного часу, у той самий операційний день.

Відповідно до п. 50, 51 ст. 1 Закону № 1591IX:

операційний день - день, протягом якого надавач платіжних послуг платника або надавач платіжних послуг отримувача, залучений до виконання платіжної операції, здійснює свою діяльність, необхідну для виконання платіжних операцій.

операційний час - частина операційного дня надавача платіжних послуг, протягом якої приймаються платіжні інструкції та інструкції на відкликання. Тривалість операційного часу встановлюється надавачем платіжних послуг самостійно та закріплюється його внутрішніми документами.

Так, як встановлено сулом у платіжній інструкції надавачем платіжних послуг зазначено ПАТ «Банк Восток». Відповідно до Операційного регламенту цього банку від 01.04.2023 (https://bankvostok.com.ua/about/news/872#/) операційним днем банку є календарний день, який є робочим при п`ятиденному робочому тижні (понеділок-п`ятниця) та не є святковим/неробочим/вихідним згідно чинного законодавства України, а тривалість операційного часу встановлюється з 9:00 до 18:00 (за київським часом).

Відповідно до ч. 1 ст. 47 цього Закону № 1591IX надавач платіжних послуг платника зобов`язаний виконати платіжну інструкцію ініціатора протягом операційного дня з моменту прийняття ним до виконання платіжної інструкції.

Зі змісту платіжної інструкції № 16842 судом встановлено, що Позивач надіслав її до банку 15.02.2024 о 13:59, датою прийняття до виконання банком є 15.02.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону № 1591IX платіжна операція вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на рахунок отримувача або видачі суми платіжної операції отримувачу в готівковій формі. Платіжна операція з використанням електронних грошей вважається завершеною в момент зарахування суми платіжної операції на електронний гаманець отримувача.

Валютою здійснення платежу у платіжній інструкції № 16842 є гривня. Тому порядок проведення платежу регулюється Постановою Правління Національного банку України від 20.07.2022 № 163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» (надалі Інструкція № 163).

В Інструкції № 163 містяться указівки щодо заповнення реквізитів платіжної інструкції, оформленої в паперовій або електронній формі. Відповідно до цих указівок в платіжній інструкції повинна зазначатися дата виконання платіжної інструкції, яка засвідчуються власноручним підписом уповноваженого працівника.

У платіжній інструкції № 16842 міститься дата виконання з підписом працівника та печаткою банку 15.02.2024.

Таким чином, суд приходить до висновку, що платіжна інструкція була виконана, що свідчить про факт здійснення платежу, а тому твердження Відповідача суд вважає безпідставними.

Щодо невідповідності платіжної інструкції № 16842 від 15.02.2024 нормативно-правовим актам України, суд зазначає наступне.

Відповідач у рішенні про коригування № 209000/2024/000101/2 від 01.03.2024 зазначає, що платіжна інструкція не відповідає вимогам Закону України від 30.06.2021 №1591-IX «Про платіжні послуги» та Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 «Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах».

Натомість, відповідач не вказав, в чому конкретно допущено порушення під час оформлення платіжної інструкції №16842 від 15.02.2024.

Разом із тим, відповідач зобов`язаний навести опис порушення (порушень) Закону України від 30.06.2021 №1591-IX «Про платіжні послуги» та Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.

Натомість відповідач обмежився лише вказівкою на порушення, проте жодних фактичних обставин, на підставі яких він дійшов таких висновків, не наведено.

Відповідна правова позиція щодо оцінки обґрунтованості індивідуального акту суб`єкта владних повноважень викладена у постановах Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 640/467/19 та від 02.04.2019 у справі № 822/1878/18.

Як вже встановлено судом платіжна інструкція № 16842 від 15.02.2024 видана в національній валюті, отримувачем коштів за нею є резидент ТОВ «ІНТЕРНЕШНЛ КАРГО СЕРВІСЕЙЧ. ДІ».

Тому до неї не може застосовуватися Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.

Разом із тим, в наданих до оформлення платіжних дорученнях в графі «Відмітки банку» міститься дата, код банку та відмітка про виконання, тому посилання відповідача в цій частині суд вважає безпідставним.

Щодо доводів відповідача про наявність розбіжностей перевізників у рахунку-фактурі та автотранспортній накладній, а також відсутності доказів договірних відносин з LLC «Most-Trans», суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що для доставлення товару з м. Косаково, Польща до м. Харків, Україна ТОВ «АРТІ» (як Замовник) із ТОВ «ГЛК Груп» (як Виконавець/Експедитор) 15.08.2023 уклало договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/1408-3. Відповідно до пункту 1.1. договору № М/1408-3 предметом цього Договору є порядок взаємовідносин, які виникають між Замовником та Виконавцем при здійсненні автомобільних перевезень вантажів у міжнародному та внутрішньодержавному сполученнях, транспортними засобами Перевізника шляхом укладання договору по транспортним замовленням (заявкам) Виконавця, та пов`язаних із ними інших послуг. За пунктом 1.2. договору № М/1408-3 Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язки від свого імені та за рахунок Замовника здійснювати транспортно-експедиційне обслуговування експортно-імпортних, транзитних, збірних та інших вантажів залізним, автомобільним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав.

Згідно з пунктом 3.2.1. договору № М/1408-3 Виконавець має право укладати від свого імені необхідну кількість договорів на перевезення вантажу замовника та організувати такі перевезення на умовах транспортного замовлення (заявки), узгодженого Сторонами.

Позивач 09.02.2024 видав Експедитору заявку на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № GR000000140 до договору № М/1408-3 від 15.08.2023: маршрут перевезення Косаково, Польща Харків, Україна.

Для її виконання ТОВ «ГЛК Груп» (як Замовник/Експедитор) уклало з ТОВ «Давар Інвест» (як Експедитор 2) договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/1302-1 від 13.02.2024. Відповідно до преамбули цього договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання від свого імені та за рахунок Замовника здійснювати транспортне перевезення власним або залученим транспортом внутрішніх, експортних та транзитних вантажів залізничним, автомобільним та іншими видами транспорту по території України, країн СНД та інших держав.

ТОВ «Давар Інвест» (як Замовник/Експедитор) у свою чергу залучило як перевізника ТОВ «Мост Транс» (як Виконавця), з яким 21.10.2022 уклало договір про надання транспортних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 47.2110/22.

Відповідно до пункту 1.1. договору № 47.2110/22 Перевізник за дорученням Замовника/Експедитора та за його рахунок зобов`язується надати транспортні послуги, уклавши один або декілька договорів перевезень в міжнародному автомобільному сполученні та/або в межах України, тим самим, організувавши та забезпечивши транспортування вантажів Замовника/Експедитора відповідно до його письмових вказівок, а Замовник/Експедитор, в свою чергу, зобов`язується сплатити Перевізнику винагороду за виконання згаданих транспортних послуг.

ТОВ «Мост Транс» вказаний у графах 16 «Перевізник» та 23 «Підпис та штамп перевізника» автотранспортної накладної № 1026 від 14.02.2024.

Крім того, судом встановлено, що у доповненні № 2 до графи 44 МД 24UA40U5 від 29.02.2024 зазначено, що разом з МД надавались документи за кодом 3007 - Заявка № GR000000140 від 09.02.2024 та за кодом 4301 - 47.2110/22 від 21.10.22; М/1408-3 від 15.08.2023; М/1302-1 від 13.02.2024.

Відповідно до Класифікатору документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012, під кодами 3007 та 4301 розуміються документ, що підтверджує вартість перевезення товару, та договір (контракт) про перевезення відповідно.

У картці відмови № UA209190/2024/000096 від 01.03.2024 міститься запис Відповідача, що він перевірив МД або документ, що її замінює, а також інші документи, наданих відповідно до МК України. У переліку документів містяться вищезазначені транспортні документи.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позивач надав до митного оформлення достатній пакет транспортних документів для встановлення взаємозв`язку між усіма суб`єктами господарювання, які здійснювали доставку товару з Польщі до України.

Щодо доводів відповідача про відправку товару у порт Ґданська (Польща), коли експортна декларація у графі «порт призначення» містить запис «UKR» та розбіжності у датах експортної декларації країни відправлення та коносаменту, суд зазначає наступне.

Відповідач в оскаржуваному рішенні № UA209000/2024/000101/2 від 01.03.2024 зазначив, що підставою для прийняття цього рішення став факт того, що в експортній декларації країни відправлення у графі «порт призначення» міститься запис «UKR», проте товар відправлявся у порт Ґданська (Польща). Також у графі «дата експорту» вказано 09.12.2023, однак з поданого коносаменту № UTRUST23120607 відомо, що товар був завантажений на борт судна лише 12.12.2023, тобто на 09.12.2023 експорт не міг відбутися. На думку Відповідача, ці факти підтверджують наявність невідповідностей у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості та проведеного розрахунку митної вартості, визначеної за основним методом.

Суд зазначає, що митна декларація країни відправлення в розумінні ч. 2 ст. 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Натомість відповідно до ч. 6 ст. 53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених ч.3 ст. 53 МК України: 1) якщо документи, зазначені у частині другій статті 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявні ознаки підробки; 3) документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Однак Відповідач під час консультування з Декларантом не довів наявності умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів, а тому врахування декларації країни відправлення при перевірці митної вартості товарів не є обов`язковою в цьому випадку.

Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару. Щодо розбіжностей у відомостях експортної декларації та коносаменту стосовно порту призначення.

Позивач до митного оформлення надав копію експортної митної декларації Китайської Народної Республіки № 15465179 від 09.12.2023. З її змісту вбачається, що вантажовідправником є ZHEJIANG. LTD; закордонним вантажоодержувачем ТОВ «АРТІ»; номер документу, на підставі якого здійснюється експорт товару інвойс № KL-AT-2401; найменування товару конвеєр для транспортування вантажів, чорний, стрічковий, гума та брезент; вага брутто 21 304,00 кг.; вага нетто 21 154,00 кг.; загальна вартість товару 31 639 дол. США; умови поставки-FOB; порт відправлення портовий район Нінгбо, країна кінцевого призначення Україна, порт доставки Україна.

Зазначені дані в повній мірі співпадають з даними, зазначеними у пакувальному листі № KL-AT-2401 від 08.12.2023, комерційному інвойсі № KL-AT-2401 від 08.12.2023, коносаменті № UTRUST23120607 від 12.12.2023.

Також у сертифікаті про походження № 24C3326A2617/00002 від 11.01.2024 зазначено, що товар слідує з Нінгбо, Китай до Гданська, Польща морем, а кінцевим пунктом призначення є Україна.

Позивач пояснив, що внаслідок введення воєнного стану та бойових дій в Україні морське сполучення до портів Україна є небезпечним, що змушує суб`єктів господарювання змінювати порт доставки товару (вивантаження) на порти інших держав, у тому числі порт Гданськ в Польщі, а далі товар слідує до покупця автомобільним шляхом. Надані Позивачем документи на підтвердження транспортних витрат та пройденого шляху товару від постачальника до покупця повністю кореспондуються між собою, є обґрунтованими та достатніми, що підтверджується наступним.

Для доставки товару з порту м. Нінгбо, Китай до порту м. Гданськ, Польща Позивач (як Замовник) 20.01.2017 уклав з ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» (як Виконавцем) договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 220017-7.

Відповідно до п. 1.1. цього договору Виконавець зобов`язується за відповідну плату та за рахунок Замовника надати транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів морським, автомобільним, залізничним, авіаційним транспортом, а також перевезення у великотоннажних контейнерах і додаткові послуги, необхідні для організації таких перевезень вантажу.

Для зберігання товарів у Польщі ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» (як Замовник) уклало з Seacall.z.o (як Виконавець) договір № 010622-14 від 01.06.2022.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 010622-14 цей договір регулює взаємовідносини сторін при виконанні перевантаження вантажу з морського контейнера, який знаходиться в порту Гданськ або Гдиня у вантажному автомобілі, а також при виконані комплексу послуг, пов`язаних з обробкою вантажу у порті Гданськ або Гдиня, а також організацію автоперевезення вантажу або контейнеру.

Відповідно до п. 1.3. Договору № 010622-14 у рамках своєї господарської діяльності Виконавець діє від свого імені в інтересах Замовника.

Для перевантаження вантажу з контейнера в автомобіль з Seacall.z.o уклало угоду зі складом у Польщі VINDEREN. Z.o. вул. Astrowa 9, 81-198 Kosakowo, що підтверджується листом від Seacall.z.o від 01.02.2024. Аналогічний склад зазначено у автотранспортній накладній № 1026 від 14.02.2024 у графах 16 «Перевізник» та 22 «Підпис та штамп відправника».

Виходячи з вищенаведеного, Позивач надав до митного оформлення документи, які надають можливість митному органу спростувати свої сумніви щодо порту призначення товарів, а підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару у даному випадку відсутні.

Щодо не співпадіння дати у графі «дата експорту» митної декларації країни відправлення із датою у поданому коносаменті.

В позовні заяві позивачем вказано, що дата 09.12.2023 у експортній декларації країни відправлення є датою подання експортної декларації № 15465179 до митного органу країни відправлення. Саме ця дата зазначена в графі «дата декларування» (?/?Ё?Х?ъ) і вона не є датою експорту.

Заповнення митних декларацій Китайської Народної Республіки регулюється Інструкцією щодо заповнення митних декларацій на імпорт та експорт товарів Китайської Народної Республіки, затвердженою постановою Головного митного управління № 18 від 22.01.2019 (надалі Інструкція № 18).

Відповідно до п. 6 Інструкції № 18 графа «?/?Ё?Х?ъ» розуміється як «дата декларування». Під датою декларування розуміється дата, коли митниця приймає дані декларації від одержувача та вантажовідправника імпортних та експортних товарів і довіреного підприємства з митного декларування. У разі оформлення декларації у формі електронної форми декларації датою декларування вважається дата, зафіксована в момент прийняття комп`ютерною системою митниці даних декларації. У разі оформлення декларації у формі паперової митної декларації датою подання декларації є дата прийняття митницею паперової митної декларації та реєстрації та оформлення митної декларації. Ця графа звільняється від заповнення при звітності. Дата декларації це 8-значне число, порядок рік (4 цифри), місяць (2 цифри) і день (2 цифри).

Відповідно до п. 5 Інструкції № 18 графа «?o?ы?ъ?ъ» розуміється як «дата імпорту/експорту». Дата експорту означає дату, коли транспортний засіб, що перевозить експортні товари, завершує формальності виїзду, і її не потрібно заповнювати під час декларації. Для товарів, які фактично не в`їхали чи не вивезли з країни, заповнюйте дату прийняття митницею декларації.

Таким чином, дата (час) оформлення декларації завжди передує даті фактичного отримання документу про прийняття вантажу до перевезення морським транспортом (коносаменту).

У коносаменті № UTRUST23120607 від 12.12.2023 містяться відомості про номери: «B/L/NO» це номер коносамента транспортної компанії; «SO/NO» це номер навантажувального ордеру (Shipping) або його ще називають «Booking». На підставі цього номеру «SO/NO» здійснюється завантаження та митне декларування.

Аналіз змісту коносаменту № UTRUST23120607 від 12.12.2023 засвідчує, що він за своїми реквізитами відповідає вимогам, встановленим ст. 138 Кодексу торгівельного мореплавства України.

Також у графі «Номер транспортної накладної» митної декларації країни відправлення № 15465179 (другий рядок зверху, перша клітинка справа) вказаний номер, ідентичний номеру SO/NO, що зазначений у Коносаменті № UTRUST23120607 від 12.12.2023.

Як вбачається з експортної декларації та коносаменту, товар, його вага та кількість, номер контейнеру співпадають, тобто оцінюваний товар можливо ідентифікувати, а підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару у даному випадку відсутні.

Аналогічна правова позиція щодо оцінки не співпадіння дат оформлення експортної декларації і коносаменту висловлена Верховним Судом в постанові від 30.03.2018 року у справі № 804/16549/15.

Таким чином суд приходить до висновку, що у наданих до митного оформлення експортній декларації країни відправлення та коносаменті відсутні розбіжності, а тому доводи відповідача в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Щодо відсутності належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості та проведеного розрахунку митної вартості, визначеної за основним методом, судом встановлено наступне.

Позивач, відповідно до умов контракту та специфікації визначив миту вартість товарів у розмірі товарів у розмірі 31 639,00 дол. США, про що зазначено у графі 22 МД № 24UA40U5 від 29.02.2024. Як вже встановлено судом надані до митного оформлення документи не містли числових розбіжностей щодо ціни імпортованого товару.

Частиною 10 ст. 58 МК України визначено витрати, які декларант повинен додатково включити до ціни товару при визначені митної вартості товарів.

З цих витрат Позивач мав включити лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Як вже зазначалося для доставлення товару з Китаю до Польщі Позивач (як Замовник) 20.01.2017 уклав з ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» (як Виконавцем) договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів № 220017-7.

Відповідно до п. 3.1. договору № 220017-7 вартість послуг зазначається у рахунках Виконавця.

Відповідно до п. 3.3. договору № 220017-7 оплата робіт та послуг здійснюється Замовником протягом 14 календарних днів з часу пред`явлення рахунку. Рахунки, що пред`являються Виконавцем за цим Договором, можуть направлятися засобами електронної пошти, факсимільним зв`язком, за допомогою поштових служб або вручаються особисто представнику Клієнта.

Виконавець 14.02.2024 виставив Замовнику рахунок на оплату № 176, за умовами якого сплаті підлягали: морський фрахт за межами митної території України: Нінгбо, Китай Гданськ, Польща (41 651,19 грн.), навантажувально-розвантажувальні роботи за межами території України (14 488,03 грн.), автодоставка м. Гданськ м. Косаково (9 531,60 грн.), оформлення транзитної ВМД за межами митної території України (7 701,53 грн.), перевантаження за межами митної території України (9 455,35 грн.), експедиторська винагорода на території України (2 545,89 грн.). Загальна вартість наданих послуг становить 85 373,59 грн. та сума ПДВ 509,18 грн.

Також Виконавець 14.02.2024 видав Замовнику довідку про транспортні та складські витрати № 1402-1, за якою вартість морського фрахту за маршрутом Нінгбо, Китай Гданськ, Польща складає 41 651,19 грн. без ПДВ, локальні витрати, а саме: навантажувально-розвантажувальні роботи, оформлення транзитної декларації, доставка вантажу на перевантаження, перевантаження контейнеру за межами території України (м. Гданськ, Польща) складає 41 176,51 грн. без ПДВ.

На виконання умов Договору Позивач сплатив ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч. Ді» вартість наданих послуг у розмірі 85 882,77 грн. відповідно до платіжного доручення № 16842 від 15.02.2024, призначення платежу: сплата за морський фрахт, оформлення МД, доставку, навантажувально-розвантажувальні роботи, автодоставку, експедиторські послуги, рахунок 176 від 14 лютого 2024, у т.ч. ПДВ 509,18 грн.

Для поставки товару з Польщі до України Позивач (як Замовник) 15.08.2023 уклав із ТОВ «ГЛК Груп» (як Виконавець/Експедитор) 15.08.2023 договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № М/1408-3.

Відповідно до п. 2.2. Договору № М/1408-3 для здійснення кожного перевезення Замовник в термін не пізніше 48 годин до бажаної дати початку перевезень оформлює та передає Виконавцю факсимільним чи електронним зв`язком транспортне замовлення (заявку), складене у довільній формі.

Відповідно до п. 5.2. Договору № М/1408-3 розрахунки за договором здійснюються Сторонами у безготівковій формі з урахуванням ПДВ та в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів з рахунку Замовника на рахунок Виконавця протягом 2-х банківських днів з моменту отримання та підписання акту виконаних робіт, рахунку-фактури, ТТН/CMR з відміткою одержувача вантажу про його отримання та податкової накладної й копії квитанції за додаткові витрати Виконавця, якщо у транспортному замовлені (заявці) не вказані інші умови оплати за кожне окреме перевезення, при цьому всі банківські витрати та комісії у зв`язку з таким перерахуванням сплачуються Замовником.

Позивач 09.02.2024 видав Експедитору заявку на транспортно-експедиційне обслуговування в міжнародному сполученні № GR000000140 до договору № М/1408-3 від 15.08.2023: маршрут перевезення Косаково, Польща Харків, Україна, вартість перевезення 3 800 євро фіксовано по курсу НБУ на день завантаження; місце завантаження Косаково, ul. Astrowa 9; строк та умови оплати оплата на розрахунковий рахунок по сканкопіям 2-3 дні.

Виконавець 14.02.2024 виставив Замовнику рахунок на оплату № 130, за умовами якого сплаті підлягали: транспортно-експедиційні послуги за межами України (м. Косаково м/п Краківець) 68 613,00 грн.; транспортно-експедиційні послуги на території України (м/п Краківець м. Харків) 87 647,56 грн. Загальна вартість наданих послуг становить 156 260,56 грн.

Також Виконавець 14.02.2024 видав Замовнику довідку про транспортні витрати № М/1, за якою вартість перевезення вантажу за маршрутом м. Косаково м/п Корчова-Краківець складає 68 613,00 грн, а за маршрутом м/п Корчова-Краківець м. Харків 87 647,56 грн.

Таким чином, числові значення передбачених ч. 10 ст. 58 МК України витрат підтверджені наступними документами: Рахунком на оплату № 130 від 14.02.2024; Рахунком на оплату № 176 від 14.02.2024; Довідкою про транспортні витрати № М/1 від 14.02.2024; Довідкою про транспортні та складські витрати № 1402-1 від 14.02.2024.

Виходячи з вищенаведеного, Декларант надав до митного оформлення достатній пакет транспортних документів для встановлення числових значень додаткових витрат до ціни товару.

Виходячи зі змісту цих документів, Позивач зобов`язаний був включити до митної вартості товарів лише витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, а саме до м/п Корчова-Краківець у розмірі 151516,95 грн.

Відповідно до Порядку заповнення митних декларацій, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012, у МД на імпорт товарів у графі 12 «Відомості про вартість» зазначається у валюті України сума наведених у графах 45 ЄАД і додаткових аркушів митних вартостей задекларованих товарів.

У МД на імпорт у графі 22 «Валюта та загальна сума за рахунком» у лівому підрозділі наводиться відповідно до класифікації валют літерний код валюти, у якій складено рахунки-фактури (інвойси) або інші документи, які визначають вартість товару. У правому підрозділі графи зазначається сума наведених у графах 42 ЄАД і додаткових аркушів МД фактурних вартостей задекларованих товарів у валюті, код якої зазначений у лівому підрозділі графи (або сума фактурних вартостей за ЄАД і аркушами специфікації).

У МД на імпорт у графі 42 «Ціна товару» з точністю до чотирьох знаків у дробовій частині наводиться фактурна вартість товару у валюті, в якій складені рахунки або інші документи, які визначають вартість товару.

У МД на імпорт у графі 45 «Коригування» зазначається у валюті України митна вартість товару, визначена Декларантом самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом.

Позивач у МД № 24UA40U5 від 29.02.2024 у графі 12 зазначив, що митна вартість імпортованих товарів станом на момент подачі МД складає 1 360 370,37 грн. У графі 22 зазначено, що вартість товару становить 31 639,00 дол. США. У графі 23 зазначено встановлений Національним банком України курс валюти дол. США до гривні станом на 29.02.2024 38,2077.

Отже, позивачем було включено вартість перевезення товару до державного кордону України у розмірі 151516,95 грн.

Таким чином, Позивач надав до митного оформлення усі документи, які документально підтверджують числові значення митної вартості товару, а також аргументовано додав до митної вартості товарів навіть більші витрати на транспортні послуги за доставлення товарів до місця ввезення на митну територію України, ніж повинен був.

Тому посилання відповідача на відсутність документального підтвердження числового значення складових митної вартості товарів є безпідставним та спростовується наданими до митного оформлення документами.

Крім того, суд зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення№ UА209000/2024/000101/2 від 01.03.2024 про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для його прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийняте відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Щодо позовних вимог про відшкодування позивачу витрат на надання професійної правничої допомоги, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 ст. 132 КАС України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу

Відповідно до положень ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що позивач звернувся за правовою допомогою до Адвокатського об`єднання «Роланд». Між сторонами було укладено додаткову угоду № 39 від 07.03.2024 до Договору про надання правової допомоги № 2021/03/03 від 22.03.2021. На підставі зазначеного Договору було видано ордер: серія АХ № 1180245 від 28.03.2024 адвокату АО «Роланд» ОСОБА_1 .

Пунктом 2 Додаткової угоди визначається обсяг послуг, що надаються.

Сторони у пункті 5.1. Додаткової угоди визначили суму винагороди (гонорару) в розмірі 10?000,00 грн. яка сплачується протягом 5 календарних днів з моменту підписання Додаткової угоди на підставі рахунку Адвокатського об`єднання.

Позивач сплатив винагороди (гонорару) у розмірі 10 000,00 грн. за платіжною інструкцією № 17221 від 15/03/2024 на підставі рахунку № 31 від 12.03.2024.

Відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц.

Відповідачем по справі надано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката які підлягають розподілу між сторонами, яке викладене в відзиві на позовну заяву.

Разом з тим, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи надане відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами та те, що справа, по якій адвокатом надано послуги, є справою незначної складності, справа розглядалась в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, суд зазначає, що складання адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, такі послуги не є послугами значного обсягу, суд дійшов висновку про те, що заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню у сумі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 14, 243-246, 291, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" (вул. Пушкінська, буд. 61, літ. Д-1,м. Харків,61024, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка, 1,м. Львів,Львівська обл., Львівський р-н,79007, ) про визнання протиправними та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000101/2 від 01.03.2024. 1. Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UА209000/2024/000101/2 від 01.03.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА209190/2024/000096 від 01.03.2024.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 056,00 грн (шість тисяч п`ятдесят шість гривень 00 копійок).

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТІ" () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України () витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Бідонько А.В.