Справа № 240/17847/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Гуріна Д.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_2 із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому позивач просить:
- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні (переведенні) з 26.01.2022 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, на пенсію державного службовця за вислугу років відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити та виплатити ОСОБА_1 з 26.01.2022 пенсію державного службовця за вислугу років на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723- XII в розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Житомирській області про переведення на пенсію державного службовця за віком, однак отримала відмову з посиланням на порушення умов Порядку №622, а саме: позивач працювала на державній службі на день набрання чинності Законом №889, тобто станом на 01.05.2016, та продовжувала працювати на державній службі після набрання чинності вказаним законом. Рішення про відмову в переведенні на пенсію державного службовця за віком слугувало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з положеннями частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 01.08.1984 по 26.03.2014 працювала в Попільнянській райдержадміністрації Житомирської області.
Відповідно до розпорядження голови Попільнянської РДА Житомирської області від 26.03.2014 №14-К позивач була звільнена з роботи за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію державного службовця по інвалідності (2 група), відповідно до ст.38 Кодексу законів про працю України, ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII).
Розпорядженням голови Попільнянської селищної ради Житомирської області від 21.06.2016 №10 позивач була призначена на посаду діловода, а з 25.01.2021 переведена на посаду секретаря керівника відділу загально-організаційної роботи та правового забезпечення Попільнянської селищної ради Житомирської області, на якій працює й досі.
21.02.2020 ОСОБА_1 переведена на пенсію по інвалідності, а з 12.01.2022 за заявою позивача її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
25.01.2022, у зв`язку із досягненням позивачем 60 років, вона звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Житомирській області про переведення на інший вид пенсії, а саме: на пенсію державного службовця за віком згідно з ст.37 Закону №3723-XII (а.с.18).
Підставою для винесення вказаного рішення слугувало те, що з урахуванням змін, внесених постановою №469, з 01.01.2020 право на обчислення пенсії на умовах Порядку №622 мають особи: які на 01.05.2016 займали посади державної служби; та яким призначено пенсію відповідно до Закону №3723-ХІІ у період з 01.10.2011 до 01.05.2016; та які в період роботи на «спецпосадах» не отримували пенсію згідно Закону №3723-ХІІ до дня набрання чинності Законом №889-VIII, тобто до 01.05.2016; та які звільнились з посади державної служби. За матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності призначену згідно Закону №3723 з 27.03.2014 до 28.02.2019, тобто у період до набрання чинності Законом №889-VIII, чим не дотримано всіх умов п.3-1 Порядку №622.
Позивач вважає відмову у переведенні на інший вид пенсії протиправною, тому звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульоване Законом України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-XII).
З 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII), згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями якого втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Частиною 1 статті 90 Закону №889-VIII встановлено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Пунктом 10 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Відповідно до положень пункту 12 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Порядок призначення таких, пенсій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі - Порядок №622), який застосовується починаючи з 01.05.2016.
Пункт 1 Порядку №622 повністю кореспондується з нормами частини 1 статті 90 Закону №889-VIII.
Пунктом 2 Порядку №622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу:
мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;
займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Пунктом 3 Порядку №622 визначено, що право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають:
чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:
61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.;
61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.;
жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з пунктом 3-1 Порядку №622 державні службовці, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу займали посади державної служби та які пенсію, призначену відповідно до Закону №3723-XII, не отримували з дати призначення до дня набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. №889-VIII Про державну службу, мають право на обчислення пенсії на умовах цього Порядку після звільнення з посади державної служби.
Підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугували посилання відповідачів на норми п.3-1 Порядку №622, які стосуються осіб, які працювали на державній службі на день набрання чинності Законом №889-VIII, тобто станом на 01.05.2016, і продовжували працювати після набрання чинності Законом №889-VIII.
Суд відхиляє вказані вище доводи відповідачів та зазначає, що згідно з наявної у матеріалах справи копії трудової книжки (а.с.14-17) ОСОБА_1 станом на 01.05.2016 не працювала на посадах державної служби. ОСОБА_1 звільнилась з державної служби 26.03.2014, тобто ще до набрання чинності Законом №889-VIII, тому до неї не можуть бути застосовані норми п.3-1 Порядку №622 на які посилаються відповідачі.
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що можливість переведення ОСОБА_1 на пенсію державного службовця за віком врегульовано п.12 Перехідних положень Закону №889-VIII і п. 2, 3 Порядку №622.
А саме: у випадку, що розглядається судом, для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII необхідне дотримання наступних умов: 1) наявність не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України; 2) наявність загального стажу за ст.28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (30 років); 3) досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (для жінок 60 років); 4) пенсія відповідно до вимог Закону №3723-ХІІ не призначалася до набрання чинності Законом №889-VIII.
Надаючи оцінку дотримання вищевказаних умов переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", суд зазначає наступне: ОСОБА_1 має стаж державної служби не менше 20 років, має загальний стаж не менше 30 років, що сторонами не заперечувалось, досягла необхідного віку для призначення пенсії 60 років. Однак, до набрання чинності Законом №889-VIII, позивачу ОСОБА_1 вже призначалась пенсія відповідно до Закону №3723-ХІІ, про що зазначено самим позивачем у позовній заяві (стор.2), а саме: що позивач з 27.03.2014 по 28.02.2019 отримувала пенсію по інвалідності, призначену на підставі Закону №3723-ХІІ, тобто у період коли набрав чинності Закон №889-VIII.
Отже, суд приходить до висновку, що необхідні умови, а саме: п.12 Перехідних положень Закону №889-VIII та п. 2, 3 Порядку №622, для переведення на пенсію за віком згідно Закону України "Про державну службу" ОСОБА_1 не дотримані, оскільки пенсія відповідно до вимог Закону №3723-ХІІ призначалася ОСОБА_1 до набрання чинності Законом №889-VIII.
Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом встановлено, що позивач звільнений від сплати судового збору та не поніс судових витрат, крім того, позивачу відмовлено в задоволенні позову, тому суд не стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.
Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.М. Гурін