Справа № 380/8635/21
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 рокуЛьвівСправа № 380/8635/21 пров. № А/857/21392/21

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

секретар судового засідання Василюк В.Б.

за участю представників:

відповідача Палій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року (головуючий суддя Лунь З.І., м. Львів, проголошено 10:35:28) у справі № 380/8635/21 за адміністративним позовом Державного підприємства «Львіввугілля» до Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування частково податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2021 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Західного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків, в якому просив визнати протиправним та скасувати частково податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 № на суму 823351,71 грн.

Позов обгрунтовує тим, що податковим повідомленням-рішенням від 28.02.2020 р. № встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України за затримку реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних накладено штраф у розмірі 10% у сумі 420 397,74грн; штраф у розмірі 20% на суму 500 949,31 грн; штраф у розмірі 40% на суму 1 666,67 грн. Всього на загальну суму 922013,72грн. Однак, як вважає позивач, відповідач, усупереч Закону України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», який набрав чинності 23.05.2020 року, не здійснив перерахунку суми штрафу, шляхом надіслання (вручення) нового податкового повідомлення-рішення, а навпаки відмовив у задоволенні скарги позивача, що була подана в порядку адміністративного оскарження. Також, позивач вказує, що відповідач застосував штрафні санкції до податкових накладних, що не надаються отримувачу, складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або оподатковуються за нульовою ставкою.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушенням норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви. Крім того, апелянт вказує, що при здійсненні операцій з постачання на митній території України вугілля та/або продуктів його збагачення товарних позицій 2701, 2702, 2703 00 00 00, 2704 00 згідно з УКТ ЗЕД, платник ПДВ застосовує відповідно до пункту 45 підрозділу 2 розділу XX ПКУ тимчасовий режим звільнення від оподаткування ПДВ. При цьому, вказує, що у разі якщо придбані платником ПДВ товари/послуги, за якими суми податку були включені до складу податкового кредиту, призначаються для використання або починають використовуватися у звільнених від оподаткування ПДВ операціях відповідно до пункту 45 підрозділу 2 розділу XX ПКУ, то у такого платника податку виникає обов`язок щодо нарахування податкових зобов`язань з ПДВ за правилами, визначеними пунктом 198.5 статті 198 ПКУ, якщо придбання таких товарів/послуг здійснювалося з ПДВ у період застосування ним такого пільгового режиму оподаткування ПДВ. Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 р. № було узгодженим не відповідають дійсності.

24.01.2022 відповідачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2020 року було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до органу ДПС України шляхом подання скарги 25.01.2021, тобто така скарга була подана вже після набрання чинності Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (дата набрання чинності 23.05.2020 року), таким чином сума штрафних санкцій (грошове зобов`язання) за ППР була узгодженою станом на дату набрання чинності ЗУ № 466-ІХ від 16.01.2020 року. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

04.02.2022 позивачем до суду подано заперечення на відзив на апеляційну скаргу. У своїх запереченнях апелянт наголошує, що контролюючий орган застосував штрафні санкції в розмірі, що суперечать нормам Податкового кодексу України, а саме ст.120-1.

Разом з тим, ДП «Львіввугілля» заявило клопотання про зупинення провадження у справі в порядку ст. 236 КАС України до вирішення справи № 3-133/2021 (299/21), що розглядається в порядку конституційного провадження Конституційним Судом України.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2022 зупинено провадження у справі №380/8635/21 (пров. № А/857/21392/21) до вирішення справи № 3-133/2021(299/21), що розглядається в порядку конституційного провадження Конституційним Судом України.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.04.2024 поновлено апеляційне провадження у справі №380/8635/21 (пров. № А/857/21392/21) та призначено справу до розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Через Підсистему «Електронний суд», вдруге надіслано до суду клопотання про відкладення розгляду справу на іншу дату. Клопотання обгрунтоване тим, що за станом здоров`я представник позивача не зможе взяти участі у судовому засіданні Восьмого апеляційного адміністративного суду, призначеному на 29.05.2024 року на 09:30 год.

Крім цього, колегія суддів вважає за можливе провести розгляд даної справи за відсутності представника позивача, оскільки неявка в судове засідання представника не є перешкодою для розгляду справи.

Також, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність в судовому засіданні учасників справи (їх представників), а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Разом з тим, судовою колегією враховується, що обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи не визнавалася.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує доводи апеляційної скарги. Вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

Офісом великих платників податків Державної податкової служби проведено камеральну перевірку Державного підприємства «Львіввугілля» з питань дотримання вимог п. 201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період виписки липень, листопад, грудень 2019 року.

За результатами перевірки складено Акт від 30.01.2020р. № 71/28-10-52-05/32323256 «Про результати перевірки Державного підприємства «Львіввугілля» (), з питань дотримання термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначених ст.201 Податкового кодексу України, за період липень, листопад, грудень 2019 року» (акт перевірки).

На підставі акта перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 №, яким встановлено порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, визначених статтею 201 та згідно зі статтею 120-1 Податкового кодексу України та за затримку реєстрації податкових накладних /розрахунків коригування до податкових накладних накладено штраф у розмірі 10% у сумі 420397,74 грн; штраф у розмірі 20% на суму 500949,31 грн; штраф у розмірі 40% на суму 1666,67грн. Всього на загальну суму 922013,72 грн.

25.01.2021 за №7/113 позивач оскаржив податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 №.

29.04.2021 ДПС України прийняло рішення про результати розгляду скарги, яким скаргу залишило без задоволення, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 № без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся в суд першої інстанції з позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Абзацом 9 п.201.10 ст.201 ПК України визначено, що датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пунктом 120-1.1. статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення терміну реєстрації до 15 календарних днів.

Колегія суддів зазначає, що спірним у цій справі є, зокрема, питання про наявність/відсутність підстав для застосування юридичної відповідальності у вигляді штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України за несвоєчасну реєстрацію цих податкових накладних.

Податковий кодекс України зобов`язує продавця товарів/послуг-платника ПДВ в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в межах граничних строків, визначених абзацом 14 статті 201.10 ПК України. При цьому також підлягають реєстрації в ЄРПН і податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування. Порушення строку реєстрації податкової накладної до 15 календарних днів, відповідно до норми статті 120-1 ПК України, має наслідком застосування до платника податків штрафних санкцій у розмірі 10 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеного в такій податковій накладній. Винятком у цій нормі щодо застосування штрафних санкцій визначено порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Отже, підставою для незастосування штрафної санкції, передбаченої статтею 120-1 ПК України, за порушення строків реєстрації податкової накладної в ЄРПН є сукупність таких двох умов: 1) податкова накладна не надається отримувачу (покупцю); 2) податкова накладна виписана на операцію з постачання товарів/послуг, яка звільнена від оподаткування або оподатковується за нульовою ставкою.

Оскільки ДП «Львівугілля» виписало перелічені в акті камеральної перевірки податкові накладні на операції, що оподатковувались за основною ставкою податку на додану вартість (20 %), то ці операції не є такими, що: звільнені від оподаткування ПДВ; обсяги постачання яких оподатковуються за нульовою ставкою. Апеляційний суд вважає, що за цих фактичних обставин справи платник податку не звільняється від відповідальності за несвоєчасну реєстрації податкових накладних в ЄРПН, а тому на думку колегії суддів, платник податку вчинив податкове правопорушення, склад якого передбачений пунктом 120-1.1. статті 120-1 ПК України.

Щодо покликання апелянта на застосування Закону України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Апелянт вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2020 року підлягає скасуванню в частині розміру штрафних санкцій, а штрафні санкції мають бути перераховані, оскільки набрав чинності Закон України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві».

Законом України від 16 січня 2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» (Закон №466-ІХ), який набрав чинності 23 травня 2020 року, змінено статтю 120-1 ПК України та викладено пункт 120-1.1 вказаної статті у такій редакції: «Порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу…».

Разом з тим, Законом №466-ІХ доповнено підрозділ 2 розділу XX «Перехідні положення» ПК України пунктом 73.

Відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX «Перехідні положення», в редакції Закону №466-ІХ, штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.

Штрафи, застосовані через відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами «а» - «г» пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», застосовуються в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо функціонування електронного кабінету та спрощення роботи фізичних осіб - підприємців» від 14 липня 2020 року №786-IX (Закон №786-IX; який набрав чинності 8 серпня 2020 року) у підрозділі 2 у пункті 73 ПК України в абзацах першому і другому після слів та цифр «відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу» доповнено словами «та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної», а слова і цифри «до 31 грудня 2019 року» замінено словами «до дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або»; в абзаці першому цифри і слова « 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень» замінено цифрами і словами « 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень»; в абзаці другому цифри і слова « 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень» замінено цифрами і словами « 2,5 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1700 гривень».

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. При цьому за змістом пунктів 56.2-56.3 ст.56 ПК України в разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Оглядаючи матеріали справи, апеляційний суд зазначає наступне.

Оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення було отримане ним 04.03.2020, отже позивач мав право оскаржити це рішення в адміністративному порядку щонайпізніше через 10 робочих днів від зазначеної дати. До закінчення цього періоду податкове повідомлення-рішення є неузгодженим.

Апелянт наполягає на тому, що 13.03.2021 він звертався до ДПС України зі скаргою №6/410 на податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 №, однак доказів скерування такої скарги на адресу саме ДПС України позивач суду не надав. Покликання апелянта на те, що ним «у телефонному режимі» було встановлено, що скарга до ДПС України не надійшла є безпідставним.

Щодо долученої до матеріалів справи копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке свідчить про отримання ДПС у Львівській області поштової кореспонденції ДП «Львіввугілля», то таке не є належним доказом того, що скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 № було отримано ДПС України. Позивач, також не надав суду документів обліку вихідної кореспонденції, що могло б спростувати факт не надіслання в означений час скарги на податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 № на адресу ДПС України.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно із абз. 4 пп. 6 п. 3 Положення про порядок подання та розгляду скарг платників податків державними податковими адміністраціями, яким передбачено, що у скарзі (заяві) має бути зазначено: перелік документів і розрахунків, що додаються до скарги (заяви), у разі надсилання скарги (заяви) поштою додається опис укладеного та повідомлення про вручення, однак позивач не надав відповідних доказів, які б підтверджували факт направлення та отримання ДПС України скарги №6/410 від 13.03.2020 року.

Таким чином, наявних у матеріалах справи доказів недостатньо для висновку про те, що позивач у строк, встановлений Податковим кодексом України звернувся до ДПС України про оскарження податкового повідомлення-рішення від 28.02.2020 № в адміністративному порядку.

Отже, враховуючи норми Закону №466-ІХ, то такі підлягали б застосуванню у разі, якщо б позивач до 23.05.2020 звернувся до ДПС України про оскарження податкового повідомлення-рішення від 28.02.2020 №. Тобто в такому разі податкове повідомлення-рішення від 28.02.2020 № було б неузгодженим і відповідало б вимогам Закону №466-ІХ. Водночас, як встановила колегія суддів, зі скаргою на вказане податкове повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження, позивач звернувся лише 25.01.2021, тобто після дати набрання чинності Законом №466-ІХ. Тому, станом на дату набрання чинності Законом №466-ІХ оскаржуване податкове повідомлення-рішення було узгодженим.

Апеляційний суд звертає увагу, що в скарзі від 25.01.2021 позивач зазначає, що податкові накладні за липень, листопад, грудень 2019 року ДП «Львіввугілля» не мало можливості своєчасно зареєструвати в ЄРПН у зв`язку із тим, що такі не були прийнятими із виявленням помилки, а саме «Документ не може бути прийнятий - сума ПДВ в документі не може перевищувати суму ліміту». ДПС України рішенням від 29.04.2021 року залишив вказану скаргу без задоволення, а податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2020 без змін, у зв`язку з тим, що платником для реєстрації податкових накладних попередніх періодів, реєстраційну суму ліміту було використано в повному обсязі. Відповідно програма СЕА ПДВ не прийняла податкові накладні звітних періодів, у зв`язку із відсутністю ліміту для їх реєстрації в ЄРПН. Таким чином, підставою звернення позивача зі скаргою від 25.02.2021 до ДПС України на податкове повідомлення-рішення № від 28.02.2020 не було незастосування відповідачем Закону № 466-ІХ від 16.01.2020 року, а інші підстави.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі № 380/8635/21 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 03.06.24