Справа № 240/32411/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/32411/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання відповідача про витребування доказів в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) від 25.09.2023 №310 "Про результати службового розслідування по факту добровільної здачі в полон водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 " в частині, що стосується ОСОБА_2 .

На обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що є матір`ю військовослужбовця - старшого солдата ОСОБА_2 , який проходить службу на посаді водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 . Вказує, що 07 червня 2023 року під час виконання бойового завдання поблизу с. Кремінна Сєверодонецького району Луганської області підрозділ військової частини НОМЕР_2 зазнав ворожого обстрілу, в результаті якого її син до розташування військової частини після закінчення бою не повернувся. У зв`язку із цим, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.06.2023 №83 військовослужбовець ОСОБА_2 був визнаний зниклим безвісти під час проходження військової служби при забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації під час воєнних дій на території України. Однак, 13.06.2023 в Телеграм-каналі " ІНФОРМАЦІЯ_1 " було розміщено фотографію старшого солдата ОСОБА_2 в полоні. В подальшому, 17.06.2023 в Телеграм-каналі "Опознай хохла по чубу" з`явилось відео тривалістю 1 хв. 54 сек., на старший солдат ОСОБА_2 , перебуваючи в полоні, розповідає історію своєї мобілізації, обставини добровільної здачі в полон та умови тримання в полоні, а також звертається до військовослужбовців України із закликом припинити участь в бойових діях, а 22.06.2023 в Телеграм-каналі "Ищи хохлов 18+" з`явилось відео тривалістю 4 хв. 10 сек., яке частково дублювало попередній відеозапис та на якому старший солдат ОСОБА_2 , перебуваючи в полоні, розповідав про обставини здачі в полон, умови утримання в полоні та наводив негативну інформацію про сили оборони України. Після публікації вказаних відеозаписів, військовою частиною було призначено службове розслідування, за результатами якого складено акт від 25.09.2023 та видано від 25.09.2023 №310 "Про результати службового розслідування по факту добровільної здачі в полон водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 ", яким наказано вважати старшого солдата ОСОБА_2 таким, що 07.06.2023 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил Російської Федерації, в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон.

Позивач зазначає, що акт службового розслідування від 25.09.2023 був складений упереджено, однобічно та із застосуванням неправдивих відомостей, які не були піддані аналізу з боку відповідача. Зокрема вказує, що її син - ОСОБА_2 перебуває в полоні, а тому коли говорив текст, що зафіксований на відеозаписах з Телеграм-каналів, він знаходився під повним контролем ворога, піддавався фізичному та психологічному впливу, а отже мав підстави побоюватись за свою подальшу долю у разі невиконання вимог або пропозицій ворога. Крім того, позивач вказує, що ці відеозаписи мають очевидні ознаки монтажу. Також позивач звертає увагу, що в акті службового розслідування від 25.09.2023 зафіксовані показання інших військовослужбовців, зокрема військовослужбовця ОСОБА_3 , які зазначають про те, що ОСОБА_2 не лише добровільно здався в полон, а ще й перед добровільною здачею нібито кинув в них бойову гранату та відкрив по ним вогонь з автоматичної зброї. Однак, на думку позивача, про вказані обставини, якби вони дійсно мали б місце, командири її сина, не могли б не знати в дату його зникнення, тобто 07.06.2023, водночас, журнал бойових дій за 07.06.2023 таких записів не містить, а містить лише запис про зникнення ОСОБА_2 безвісти. Крім того, зауважує, що наказом від 09.06.2023 №71 її сина визнано таким, що потрапив в полон без ознак самовільної здачі, наказом від 9.06.2023 №83 - визнано зниклим безвісти під час захисту суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, а надіслане їй повідомлення від 28.09.2023 №599 містить інформацію про те, що ОСОБА_2 залишився вірним військовій присязі, виявив стійкість і мужність в боях за Батьківщину, користується авторитетом побратимів, має інші позитивні характеристики. За таких обставини, позивач вважає, що пояснення військовослужбовців, які нібито підтверджують факт навмисного завдання їй тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_2 та факт його добровільної здачі в полон, потребують ретельної перевірки, оскільки могли бути результатом тиску на них з боку керівництва військової частини НОМЕР_2 . Крім того, позивач вказує, що відповідно до довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова від 30.08.2023, військовослужбовець ОСОБА_3 був травмований внаслідок бойових дій 08.06.2023, тобто вже після того, як зник ОСОБА_2 (7.06.2023), а тому ця довідка є доказом неправдивості пояснень свідків, що покладені в основу акту службового розслідування та спірного наказу. Враховуючи вищезазначені обставини, ОСОБА_1 вважає, що зазначений наказ від 25.09.2023 №310 є протиправним, а тому вона звернулась з даним позовом до суду та просить про його скасування.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/32411/23 за позовом ОСОБА_2 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Одночасно з відзивом на позовну заяву військова частина НОМЕР_2 подала до суду клопотання про витребування доказів (вх.№86419/23 та вх.№87223/23), в якому зазначила, що у кримінальному провадженні ЄРДР №0000485 знаходяться докази, які мають значення для правильного вирішення даної адміністративної справи №240/32411/23, а тому просила суд, з дозволу слідчого Територіального управління ДБР, розташованого в м. Краматорськ, витребувати інформацію щодо стану розслідування вказаного кримінального провадження та копії документів з нього, які свідчать про обставини здачі ОСОБА_2 в полон.

Розглянувши дане клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При цьому обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з правовими нормами частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно з частиною 4 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 80 КАС України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Отже, отримання доказів на підтвердження або спростування обставин у справах, що розглядаються судом, є передумовою повноти та всебічності з`ясування всіх обставин у справі та прийняття законного та обґрунтованого рішення.

При цьому, процесуальний закон встановлює обов`язок для суб`єкта владних повноважень надати до суду докази правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, які є предметом судового оскарження, та надає учаснику справи право звернутися до суду із клопотанням про витребування доказів лише у випадку неможливості ним самостійно надати такі докази.

Суд зазначає, що в поданому клопотанні про витребування доказів військова частина НОМЕР_2 не вказала, які саме документи, що містяться в матеріалах кримінального провадження ЄРДР №0000485, вона просить витребувати, та які обставини, що підлягають встановленню під час розгляду даної адміністративної справи, можуть підтвердити ці документи, або які аргументи позивача ці документи можуть спростувати.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Так, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 2 статті 73 КАС України).

Відповідно до частини 4 статті 73 КАС України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відтак, для розгляду справи значення мають лише ті докази, які стосуються предмета доказування.

Предметом спірних правовідносин у даній справі є правомірність прийнятого військовою частиною НОМЕР_2 наказу від 25.09.2023 №310 "Про результати службового розслідування по факту добровільної здачі в полон водія десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старшого солдата ОСОБА_2 ", яким наказано вважати старшого солдата ОСОБА_2 таким, що 07.06.2023 під час виконання обов`язків військової служби, виконуючи бойове завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійсненні відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України, за обставин, що загрожували смертю, внаслідок дій з боку збройних сил Російської Федерації, в районі ведення бойових дій добровільно здався в полон.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відтак, з огляду на предмет спірних правовідносин, належними доказами, які підлягають дослідженню судом під час розгляду даної справи, будуть докази, за допомогою яких можна встановити, чи прийнятий оскаржуваний наказ від 25.09.2023 №310 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України та чи є вказаний наказ обґрунтований, тобто чи були військовою частиною НОМЕР_2 при його прийнятті враховані усіх обставин, що мають значення для його прийняття, а також чи були докази, зібрані військовою частиною НОМЕР_2 під час службового розслідування, допустимими, достовірними та достатніми для зробленого висновку про те, що старшого солдата ОСОБА_2 необхідно вважати таким, що добровільно здався в полон.

Таким чином, під час розгляду даної справи суд повинен надати правову оцінку обгрунтованості та наявності підстав для прийняття оскаржуваного наказу, з урахуванням саме тих доказів, що були зібрані під час службового розслідування та приєднанні до його матеріалів, в тому числі й оцінку правомірності дій відповідача щодо врахування/неврахування тих чи інших наявних у матеріалах службового розслідування доказів, а також оцінку достатності цих доказів для висновку, який був зроблений відповідачем за результатами цього розслідування.

В свою чергу, встановлення факту дійсного вчинення ОСОБА_2 дії щодо добровільної здачі в полон та умов (обставин), за яких такі дій вчинялись, не є обставиною, яка підлягає встановленню судом під час розгляду даної справи, а відтак не входить до предмету спірних правовідносин, оскільки такий факт підлягає доказуванню саме під час розгляду кримінального провадження ЄРДР №0000485, відкритого за статтею 430 Кримінального кодексу України на підставі керівника СІЗ ДВКР СБУ ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСУВ «Хортиця» про те, що водій десантно-штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 в районі н.п. Кремінна Луганської області добровільно здався в полон.

Відтак, враховуючи предмет спірних правовідносин, суд вважає, що копії документів з кримінального провадження про обставини здачі ОСОБА_2 в полон, які відповідач просить витребувати у поданому до суду клопотанні, є неналежним доказом, оскільки не містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі.

Крім того, військова частина НОМЕР_2 не зазначила в поданому клопотанні про заходи, які вона вживала для отримання доказів самостійно та не надала до суду доказів, які свідчать про неможливості самостійного отримання нею інформації та документів, вказаних в поданому клопотання про витребування доказів, а тому у задоволенні цього клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 79, 80, 242, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Відмовити військовій частині НОМЕР_2 у задоволенні клопотання про витребування доказів в адміністративній справі №240/3241123 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Е.Черняхович