Справа № 520/6857/24
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

31 травня 2024 року № 520/6857/24

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи,5, Держпром, під. 3, м. Харків, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, у якому просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення від 23 лютого 2024 року, про відмову у призначенні пенсії за віком №/ПС 81, прийняте Головним Управлінням Пенсійного фонду України у Харківській області; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області зарахувати до мого страхового стажу роботи: період догляду за дитиною до трьох років на підставі свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 25.08.1989 року; період роботи з січня 1987 року по грудень 1991 рік відповідно до трудової книжки НОМЕР_3 від 04.08.1980 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області повторно переглянути заяву про призначення пенсії за віком від 15 лютого 2024 року та призначити пенсію за віком з дня звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України; стягнути судові витрати; стягнути правові витрати в сумі 10000 ( десять) тисяч гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Рішення №/ПС 81 від 23 лютого 2024 року про відмову у призначенні пенсії, прийняте начальником відділу та головним спеціалістом відділу призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства. Позивач зауважив, що законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах. Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений "Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній". Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що заявнику відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з досягненням нею віку 60 років звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 15 лютого 2024 року з заявою про призначення пенсії за віком.

За результатами розгляду заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення від 23.02.2024 №/ПС 81 про відмову у призначенні пенсії, оскільки статтею 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачено зарахування отримання матеріальної допомоги, до загального страхового стажу не зараховано період отримання матеріальної допомоги з 23.12.2003 по 19.06.2004, згідно довідки №7 від 08.01.2024. До загального страхового стажу не зараховано: період догляду за дитиною 01.08.1989 року народження до трьох років, оскільки в свідоцтві НОМЕР_4 про народження відсутній штамп про видачу паспорту та заявник не підтвердив факт догляду, відповідно п. 11 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.09.1993; період роботи з січня 1987 по грудень 1991, згідно довідки №01-41/Т-305 від 13.02.2024 №01-42/Т-3347 від 01.12.2023 можливо зарахувати після надходження акту перевірки.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з зазначеним позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно частини 1 та 3 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яка визначає умови призначення пенсії за віком, передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення відповідного віку та за наявності відповідного страхового стажу, що визначений вказаною статтею. Так, згідно з вказаною статтею починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, при зверненні, зокрема: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Таким чином, на день подання заяви позивачем для призначення пенсії за віком мають бути дотримані наступні умови: вік - 60 років, страховий стаж - не менше 30 років.

Як встановлено з рішення від 23.02.2024 року №/ПС 81 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 04.08.1980 позивач з 05.09.1986 року по 22.01.1992 року позивач працювала завідуючей сектором обліку заводу "Електромашина" в Ленінському РК ЛКСМУ та звільнена по переводу на Харківський завод "Електромашин" (записи № 7-8).

Вказані записи містять посилання на накази, скріплені печаткою та підписом уповноваженої особи. Отже, підстави для не зарахування періоду роботи з січня 1987 по грудень 1991, згідно довідки №01-41/Т-305 від 13.02.2024 №01-42/Т-3347 від 01.12.2023 відсутні.

Стосовно висновків пенсійного органу щодо не зарахування до страхового стажу періоду догляду за дитиною до трьох років на підставі свідоцтва про народження за відсутності відмітки про видачу паспорту та документів, які підтверджують догляд, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають особи, які доглядають за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відповідно до закону отримують допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та/або при народженні дитини, при усиновленні дитини.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

До страхового стажу зараховується весь трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, тобто ті періоди трудової діяльності до 1 січня 2004 року, як це передбачено нормами Закону № 1788-ХІІ та законодавством СРСР.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-ХІІ до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

У свою чергу ч. 2 ст. 181 Кодексу законів про працю України передбачено, що відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю.

Згідно з п. 11 Порядку № 637 час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми встановлюється на підставі: свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть); документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала.

Наведені норми дозволяють дійти висновку, що час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми до досягнення ними трирічного віку зараховується до страхового стажу та встановлюється на підставі свідоцтва про народження дитини або паспорта (у разі смерті дитини - свідоцтва про смерть) та документів про те, що до досягнення дитиною 3-річного віку мати не працювала. При цьому, вимоги про обов`язкове зазначення відмітки про отримання паспорту дитини чинне законодавство не передбачає, оскільки надає право вибору заявнику між свідоцтвом про народження та паспортом.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем при зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії надано копію свідоцтва про народження дітей НОМЕР_5 , НОМЕР_6

Отже, суд приходить до висновку про те, що відмова у зарахуванні до страхового стажу позивачки періоду, у якому вона здійснювала догляд за дітьми до досягнення ними трирічного віку, з підстав відсутності у свідоцтві про народження відміток про одержання паспорта.

Продовжуючи розгляд справи, суд зазначає, що до страхового стажу для обчислення пенсії зараховуються ті періоди, протягом яких людина підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за які з 1 січня 2004 року, дати набрання чинності Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", щомісяця сплачені страхові внески.

У статті 24 цього Закону визначено, що страховий стаж після 1 січня 2004 року обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до набрання ним чинності - в порядку, визначеному раніше діючим законодавством.

Отже до 1 січня 2004 року час догляду за дитиною до трьох років зараховується до страхового стажу матері, яка на час народження дитини не перебувала у трудових відносинах, - на підставі свідоцтва про народження дитини.

Долученою до матеріалів справи копією трудової книжки позивачки НОМЕР_3 підтверджено, що у період з 05.09.1986 року по 22.01.1992 року позивач працювала завідуючей сектором обліку заводу "Електромашина" в Ленінському РК ЛКСМУ та звільнена по переводу на Харківський завод "Електромашин".

Отже у період відпустки по догляду за дитиною згідно записів у трудовій книжці позивач працювала.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.72-77, 90, 210 КАС України, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.02.2024 року №/ПС 81 про відмову у призначенні пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2024 року про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з січня 1987 по грудень 1991, згідно довідки № 01-41/Т-305 від 13.02.2024 №01-42/Т-3347 від 01.12.2023 та період догляду за дитиною до трьох років на підставі свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 25.08.1989, з урахування висновків суду

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Згідно зі статтею 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

З огляду на положення ч.3 ст.134, ч.4 ст.134, ч.5 ст.134, ч.7 ст.134, ч.7 ст.139 КАС України, ч.8 ст.139, ч.9 ст.139 КАС України, ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед проти України" (заява №19336/04), правового висновку постанови Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №520/12065/19 до кола критеріїв та юридично значимих факторів у питанні розподілу між учасниками справи витрат на професійну правничу допомогу належать: 1) документальне підтвердження реальності витрат (обсяг документально підтвердженої роботи адвоката); 2) вимушеність чи неминучість витрат; 3) складність справи; 4) ціна позову чи значення справи для учасника спору; 5) поведінка сторони; 6) причини виникнення спору; 7) своєчасність подання доказів понесення витрат; 8) наявність заперечень іншого учасника справи відносно розміру витрат; 9) результат вирішення спору.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у даній справі надавалася позивачу ТОВ "Центр правової допомоги "Допомога юриста" на підставі договору про надання правової допомоги №05032408/рек від 05.03.2024, за умовами якого виконавець зобов`язується за дорученням замовника надати юридичні послуги/правову допомогу, поіменно в переліку, зазначених в п.1.2 цього Договору (проєкт позовної заяви), а замовник зобов`язується сплатити грошові кошти за надані послуги.

Відповідно до п.3.1 розмір оплати за виконання юридичних послуг/правової допомоги, зазначених в п.1.2 цього Договору, становить 10000 гривень. На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надано копію договору про надання правової допомоги №05032408/рек від 05.03.2024, акт приймання-передачі наданих послуг № 05032408/рек від 12.03.2024.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг від 12.03.2024, виконавець надав, а замовник прийняв юридичні послуги/правову допомогу щодо виконання умов договору №05032408/рек в повному обсязі: проект позовної заяви до суду вартістю 10000 гривень.

Враховуючи незначну складність справи, часткове задоволення позовних вимог, заперечення відповідача щодо суми правових витрат, суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявленої до відшкодування суми витрат.

З огляду на викладене, суд вважає справедливим покласти на відповідача тягар з відшкодування заявнику 3000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 23.02.2024 року №/ПС 81 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.02.2024 року про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зарахуванням до її страхового стажу періоду роботи з січня 1987 по грудень 1991, згідно довідки № 01-41/Т-305 від 13.02.2024 №01-42/Т-3347 від 01.12.2023 та період догляду за дитиною до трьох років на підставі свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 25.08.1989, з урахування висновків суду

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 20 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3000 (три тисячі) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Зоркіна Ю.В.