Справа № 300/1154/24
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2024 р. справа № 300/1154/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди робіт:
з 01.08.1983 по 26.12.1983 в Чернівецькому міському торговому об`єднанні "Промтовари",
на території РФ: з 08.11.2007 по 07.12.2011 в Тюменському ЗАТ виробничо-будівельному об`єднанні "Уренгойпромгражданстрой"; з 08.12.2011 по 22.06.2013; з 24.06.2013 по 30.09.2013 в ТзОВ "Стройгазконсалтинг"; з 01.10.2013 по 20.07.2018 в ТзОВ "Ямалмеханізація";
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 10.01.2024 пенсію за віком із врахуванням заробітної плати згідно довідок, виданих: ЗАТ "Уренгойпромгражданстрой" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.11.2007 по 07.12.2011; ТзОВ "Стройгазконсалтинг" від 16.10.2013 № 1454 про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013; ТзОВ "Стройгазконсалтинг" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013; ТзОВ "Ямалмеханізація" від 20.07.2018 №№ 219, 220 про стаж роботи і нарахування заробітної плати за період з 01.10.2013 по 20.07.2018.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач оскаржуваним рішенням протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік, оскільки протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу період роботи з 01.08.1983 по 26.12.1983 з обґрунтувань, що за наданою копією трудової книжки неможливо визначити повну дату наказу на підставах внесення запису про прийняття та протиправно не зарахував позивачу до страхового стажу спірні періоди робіт з 08.11.2007 по 20.07.2018 на території РФ з мотивів, що РФ припинила з 01.01.2023 участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, в зв`язку з чим до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на РРФСР по 31.12.1991. Крім наведеного, зазначено, що з 08.12.2011 по 22.06.2013 позивач працювала в ТзОВ "Стройгазконсалтинг", однак в оскаржуваному рішенні допущено помилку шляхом зазначення з 08.12.2011 по 12.03.2013, замість з 08.12.2011 по 22.06.2013.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідачі скористалися правом на подання відзиву на позовну заяву.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 , 09.01.1964, звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області 08.01.2024 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.
- з 01.08.1983 по 26.12.1983, згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 08.08.1983, оскільки за наданою сканованою копією трудової книжки неможливо визначити повну дату наказу в підставах внесення запису про прийняття;
- на території РФ з 08.11.2007 по 07.12.2011, з 08.12.2011 по 12.03.2013, з 01.10.2013 по 20.07.2018, згідно з довідками про стаж роботи від 12.03.2013 №№ 222, 223 та від 18.07.2018 № 213, з 01.12.2011 по 30.09.2013, згідно з довідкою про стаж роботи та нарахування заробітної плати від 16.10.2013 № 1454, та протягом жовтня 2013 року - липня 2018 року, згідно з довідками про нарахування заробітної плати від 20.07.2018 №№ 219, 220, протягом листопада 2007 року - грудня 2011 року, згідно з довідкою про нарахування заробітної плати, в якій не зазначено номер та дату видачі, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 (а.с.11).
Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с.12-16) позивач працювала в періоди:
- з 01.08.1983 по 26.12.1983 в Чернівецькому міському торговому об`єднанні "Промтовари" на посаді продавець;
- з 08.11.2007 по 07.12.2011 в Тюменському ЗАТ виробничо-будівельному об`єднанні "Уренгойпромгражданстрой" на посадах бухгалтер, ведучий бухгалтер, начальник відділу обліку товарів; вказаний період підтверджений довідкою ЗАТ "Уренгойпромгражданстрой" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.11.2007 по 07.12.2011 (а.с.17);
- з 08.12.2011 по 22.06.2013; з 24.06.2013 по 30.09.2013 в ТзОВ "Стройгазконсалтинг" на посаді начальник відділу обліку товарів; вказаний період підтверджений довідкою ТзОВ "Стройгазконсалтинг" від 16.10.2013 № 1454 про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013 (а.с.18) та довідкою ТзОВ "Стройгазконсалтинг" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013 (а.с.19);
- з 01.10.2013 по 20.07.2018 в ТзОВ "Ямалмеханізація" на посаді начальник відділу обліку заробітку; вказаний період підтверджений довідкою ТзОВ "Ямалмеханізація" від 20.07.2018 №№ 219, 220 про стаж роботи і нарахування заробітної плати за період з 01.10.2013 по 20.07.2018 (а.с.20, 21).
При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 48 Кодекс законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Трудова книжка ведеться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів, тобто перебувають у трудових відносинах. На позаштатних працівників трудова книжка ведеться за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Також відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).
Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.
Згідно записів №№ 1, 2 трудової книжки позивача НОМЕР_1 позивач: 01.08.1983 зарахована на посаду продавець в Чернівецьке міське торгове об`єднання "Промтовари" на підставі наказу від 01.08.1983 № 95-Л; 26.12.1983 - звільнена за власним бажанням на підставі наказу від 26.12.1983 № 138-Л (а.с.12).
Суд встановив, що записи трудової книжки позивача про прийняття та звільнення з роботи у спірний період з 01.08.1983 по 26.12.1983 містять дати прийому, звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій позивач працювала, а також завірені підписом відповідальної особи. Вказані записи скріплені печатками.
З огляду на вищенаведене, оскільки згідно записів №№ 1, 2 трудової книжки НОМЕР_1 позивач 01.08.1983 зарахована на посаду продавець в Чернівецьке міське торгове об`єднання "Промтовари" на підставі наказу від 01.08.1983 № 95-Л та з 26.12.1983 - звільнена за власним бажанням на підставі наказу від 26.12.1983 № 138-Л, є безпідставними мотиви відмови у зарахуванні спірного періоду про те, що за наданою сканованою копією трудової книжки неможливо визначити повну дату наказу в підставах внесення запису про прийняття.
Щодо незарахування до страхового стажу позивача періодів робіт на території РФ: з 08.11.2007 по 07.12.2011 в Тюменському ЗАТ виробничо-будівельному об`єднанні "Уренгойпромгражданстрой"; з 08.12.2011 по 22.06.2013; з 24.06.2013 по 30.09.2013 в ТзОВ "Стройгазконсалтинг"; з 01.10.2013 по 20.07.2018 в ТзОВ "Ямалмеханізація", суд зазначає наступне.
Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно частини 4 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).
13 березня 1992 України стала учасником Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від (надалі також - Угода від 13.03.1992).
29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення", згідно з пунктом 1 якої постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Отже, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає врахуванню при зарахуванні спірного стажу роботи позивача в РФ, оскільки вказана Угода була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (чинної на момент виникнення спірних правовідносин).
При цьому, метою Угоди від 13.03.1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди від 13.03.1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Згідно з частинами другою та третьою статті 6 цієї Угоди від 13.03.1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
З огляду на викладене, цією Угодою від 13.03.1992 визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії.
Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 №01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Відповідно до частини другої статті 6 Угоди "Про гарантії прав громадян держав-учасників Співдружності незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення" від 13 березня 1992 року для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом РФ "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, РФ, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Зміст зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі №676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі №555/2250/16-а та від 20.07.2020 у справі № 174/421/17(2-а/174/64/2017).

Згідно із статтею 2 Федерального Закону РФ №173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в РФ", який застосовувався до 01 січня 2015 року, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду РФ, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Відповідно до частини першої статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території РФ особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду РФ.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством РФ (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Згідно із частиною другою статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 1 квітня 1996 року № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі РФ від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).

Отже, відповідно до законодавства РФ має бути підтверджений на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством РФ.

Водночас, обов`язковою умовою для включення зазначеного періоду роботи, яка виконувалась на території РФ, до страхового стажу є сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду РФ за цей період.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 29 березня 2023 року у справі № 360/4129/20.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує вищенаведені висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 360/4129/20.

Я встановлено, за оскаржуваним рішенням від 15.01.2024 № 31 результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не враховано періоди роботи на території РФ з 08.11.2007 по 07.12.2011, з 08.12.2011 по 12.03.2013, з 01.10.2013 по 20.07.2018, згідно з довідками про стаж роботи від 12.03.2013 №№ 222, 223 та від 18.07.2018 № 213, з 01.12.2011 по 30.09.2013, згідно з довідкою про стаж роботи та нарахування заробітної плати від 16.10.2013 № 1454, та протягом жовтня 2013 року - липня 2018 року, згідно з довідками про нарахування заробітної плати від 20.07.2018 №№ 219, 220, протягом листопада 2007 року - грудня 2011 року, згідно з довідкою про нарахування заробітної плати, в якій не зазначено номер та дату видачі, оскільки з 01.01.2023 РФ припинила участь в угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992. В зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 (а.с.11).

Згідно записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 (а.с.12-16) позивач працювала на території РФ в періоди:

- з 08.11.2007 по 07.12.2011 в Тюменському ЗАТ виробничо-будівельному об`єднанні "Уренгойпромгражданстрой" на посадах бухгалтер, ведучий бухгалтер, начальник відділу обліку товарів; вказаний період підтверджений довідкою ЗАТ "Уренгойпромгражданстрой" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.11.2007 по 07.12.2011 (а.с.17);

- з 08.12.2011 по 22.06.2013; з 24.06.2013 по 30.09.2013 в ТзОВ "Стройгазконсалтинг" на посаді начальник відділу обліку товарів; вказаний період підтверджений довідкою ТзОВ "Стройгазконсалтинг" від 16.10.2013 № 1454 про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013 (а.с.18) та довідкою ТзОВ "Стройгазконсалтинг" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013 (а.с.19);

- з 01.10.2013 по 20.07.2018 в ТзОВ "Ямалмеханізація" на посаді начальник відділу обліку заробітку; вказаний період підтверджений довідкою ТзОВ "Ямалмеханізація" від 20.07.2018 №№ 219, 220 про стаж роботи і нарахування заробітної плати за період з 01.10.2013 по 20.07.2018 (а.с.20, 21).

Крім того, довідкою ЗАТ "Уренгойпромгражданстрой" від 12.05.2013 № 222, довідкою ТзОВ "Стройгазконсалтинг" від 12.05.2013 № 223, довідкою ТзОВ "Ямалмеханізація" від 18.06.2018 № 213, серед іншого, підтверджено повні робочі дні у спірні періоди (а.с.22-24).

Згідно довідок, виданих: ЗАТ "Уренгойпромгражданстрой" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.11.2007 по 07.12.2011 (а.с.17); ТзОВ "Стройгазконсалтинг" від 16.10.2013 № 1454 про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013 та про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013 (а.с.18, 19); ТзОВ "Ямалмеханізація" від 20.07.2018 №№ 219, 220 про стаж роботи і нарахування заробітної плати за період з 01.10.2013 по 20.07.2018 (а.с.20, 21) згідно із статтями Федерального Закону РФ №173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в РФ" та від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" за спірні періоди робіт позивача на території РФ здійснювалася сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду РФ.

Отже, страховий стаж позивача за спірні періоди робіт на території РФ з 08.11.2007 по 20.07.2018, відповідно до законодавства РФ підтверджений на підставі документів, що видаються роботодавцями в порядку, який встановлений законодавством РФ, у тому числі, сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду РФ за цей період.

Крім того, єдиною підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача у РФ є мотиви того, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, в зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 (а.с.11), суд дійшов до висновку, що відповідачем необґрунтовано не зараховано до її страхового стажу спірні періоди робіт.

Враховуючи вищенаведене, оскільки страховий стаж позивача за спірні періоди робіт на території РФ з 08.11.2007 по 20.07.2018, відповідно до законодавства РФ підтверджений на підставі документів, що видаються роботодавцями в порядку, який встановлений законодавством РФ, у тому числі, сплата страхових внесків до Пенсійного Фонду РФ за цей період, до стажу роботи позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, слід зарахувати періоди робіт на території РФ: з 08.11.2007 по 07.12.2011 в Тюменському ЗАТ виробничо-будівельному об`єднанні "Уренгойпромгражданстрой"; з 08.12.2011 по 22.06.2013; з 24.06.2013 по 30.09.2013 в ТзОВ "Стройгазконсалтинг"; з 01.10.2013 по 20.07.2018 в ТзОВ "Ямалмеханізація".

Щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу з 10.01.2024 пенсію за віком, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Як встановлено, оскаржуваним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.01.2024 № 31 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. Згідно вказаного рішення відповідач встановив, що стаж заявника становить 24 роки 11 місяців 06 днів.

Враховуючи до страхового стажу роботи спірні періоди робіт страховий стаж роботи позивача становить не менше 31 року.

Отже, позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , має достатній вік та стаж для призначення з 10.01.2024 пенсії за віком відповідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Надаючи оцінку факту порушеного права позивача, враховуючи відсутність будь-яких ефективних засобів правового захисту порушеного права позивача, окрім судового, оскільки, згідно ч. 5. ст. 45 Закону № 1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії, суд дійшов висновку, що для ефективного захисту у цій справі суду слід: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.01.2024 № 31 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону № 1058-ІV.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу до страхового стажу роботи періоди робіт: з 01.08.1983 по 26.12.1983 в Чернівецькому міському торговому об`єднанні "Промтовари" на посаді продавець; на території РФ: з 08.11.2007 по 07.12.2011 в Тюменському ЗАТ виробничо-будівельному об`єднанні "Уренгойпромгражданстрой" на посадах бухгалтер, ведучий бухгалтер, начальник відділу обліку товарів; з 08.12.2011 по 22.06.2013; з 24.06.2013 по 30.09.2013 в ТзОВ "Стройгазконсалтинг" на посаді начальник відділу обліку товарів; з 01.10.2013 по 20.07.2018 в ТзОВ "Ямалмеханізація" на посаді начальник відділу обліку заробітку.; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком згідно статті 26 Закону № 1058-ІV з 10.01.2024.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію із врахуванням заробітної плати згідно довідок, виданих: ЗАТ "Уренгойпромгражданстрой" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.11.2007 по 07.12.2011; ТзОВ "Стройгазконсалтинг" від 16.10.2013 № 1454 про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013; ТзОВ "Стройгазконсалтинг" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013; ТзОВ "Ямалмеханізація" від 20.07.2018 №№ 219, 220 про стаж роботи і нарахування заробітної плати за період з 01.10.2013 по 20.07.2018, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства, згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 Кодексу адміністративного України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання щодо тлумачення частини 2 статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України, статей 2, 6 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, суд зазначає, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи та інтереси позивача.

Як встановлено, єдиною підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача у РФ є мотиви того, що з 01.01.2023 РФ припинила участь в угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, в зв`язку з цим, до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991 (а.с.11).

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, а згідно оскаржуваного рішення єдиною підставою для не зарахування спірних періодів роботи позивача у РФ є мотиви того, що до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території РРФСР по 31.12.1991, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію із врахуванням заробітної плати згідно довідок, виданих: ЗАТ "Уренгойпромгражданстрой" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.11.2007 по 07.12.2011; ТзОВ "Стройгазконсалтинг" від 16.10.2013 № 1454 про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013; ТзОВ "Стройгазконсалтинг" (без дати) про стаж роботи та нарахування заробітної плати за період з 08.12.2011 по 30.09.2013; ТзОВ "Ямалмеханізація" від 20.07.2018 №№ 219, 220 про стаж роботи і нарахування заробітної плати за період з 01.10.2013 по 20.07.2018, - як передчасних.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1000,00 гривень.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 15.01.2024 № 31 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу роботи періоди робіт:

з 01.08.1983 по 26.12.1983 в Чернівецькому міському торговому об`єднанні "Промтовари" на посаді продавець;

на території РФ:

з 08.11.2007 по 07.12.2011 в Тюменському ЗАТ виробничо-будівельному об`єднанні "Уренгойпромгражданстрой" на посадах бухгалтер, ведучий бухгалтер, начальник відділу обліку товарів;

з 08.12.2011 по 22.06.2013; з 24.06.2013 по 30.09.2013 в ТзОВ "Стройгазконсалтинг" на посаді начальник відділу обліку товарів;

з 01.10.2013 по 20.07.2018 в ТзОВ "Ямалмеханізація" на посаді начальник відділу обліку заробітку.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV з 10.01.2024.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54008) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 1000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.