Справа № 282/474/24
Суддя: Носач В. М.
Дата ухвалення: 2024-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 282/474/24
Провадження № 2-а/282/16/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року

селище Любар

Суддя Любарського районного суду Житомирської області Носач В.М., розглянувши у судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє ОСОБА_2 , до поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Ткачука Романа Олександровича, ГУНП в Житомирській області про скасування постанови від 17.03.2024 серії ББА №313516 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Гарбузюк О.О. звернувся до суду з адміністративним позовом, в інтересах ОСОБА_1 , в якому просить скасувати постанову серії ББА №313516 від 17.03.2024 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі. Крім того, просить стягнути з ГУНП в Житомирській області на користь позивача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що постановою серії ББА №313516 від 17.03.2024 винесеною поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшим лейтенантом поліції Ткачуком Р.О. було притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн., за ч. 5 ст.121, ч. 2 ст.122 КУпАП за те, що 17.03.2024 о 00 год. 25 хв. в селі Борушківці по вулиці Центральній Житомирського району Житомирської області водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «SKODA OCTAVIA» з д.н.з. НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий паском безпеки, після зупинки працівниками поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію чим порушив п. 2.3 "в", та п. 9.9 "б" ПДР України.

Представник позивача вважає, що складена постанова являється незаконною та абсолютно безпідставною, оскільки поліцейським ОСОБА_3 грубо порушено порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Зазначає, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, автомобіль фактично стояв в той момент, коли під`їхали поліцейські, а тому не може вважатися суб`єктом правопорушення згідно оскаржуваної постанови.

Вказує, що позивачу не було роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП та зміст ст.289 КУпАП.

Окрім того, поліцейським грубо порушено п.10 розділу XV Наказу №1395 від 07.11.2015, відповідно до якого заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного кольору або синього кольору. Записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я по батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами. Однак, записи здійснено нерозбірливо, не друкованими літерами.

Звертає увагу на те, що поліцейський взагалі не розглядав справу про адміністративне правопорушення згідно порядку визначеного розділом ІІІ Наказу №1395 від 07.11.2015 та глави 22 КУпАП, що в подальшому призвело до неможливості реалізувати позивачем клопотання про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є суттєвим порушення прав позивача. Хоча позивач наполягав надати можливість викликати адвоката.

Вважає, що поліцейським також неправильно кваліфіковано виявлене правопорушення умовного водія за ч.2 ст.122 КУпАП.

Диспозицією ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність не за будь-яке порушення правил користування попереджувальними сигналами, а саме за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку і лише тоді таке порушення набуває ознак протиправності та суспільної шкідливості. Даною нормою права не передбачена відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами при зупинці транспортного засобу. При цьому зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його напрямку.

Вважає, що при таких обставинах, коли водієм було порушено вимоги п.п.9.9.б ПДР України «після зупинки на вимогу поліцейського не ввімкнена аварійна світлова сигналізація», не може бути кваліфіковане за ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки в такому випадку відсутній факт початку руху чи зміни його напрямку тобто, відсутня об`єктивна сторона правопорушення.

Зазначає, що включення аварійної світлової сигналізації, відповідно до норма п.п. 9.1.Г ПДР, вважається попереджувальним сигналом, а зупинка на вимогу поліцейського не стосується початку руху чи зміни його спрямування.

Отже, під час зупинки обов`язково потрібно включати світлову сигналізацію, як це передбачено правилами. Проте штрафувати за не включену під час зупинки «аварійку» поліцейські не мають права, оскільки дані дії можуть передбачати лише попереджувальний характер (ст.125 КУпАП).

Представник позивача вважає, що дані обставини, як кожна самостійно так і в сукупності з іншими, підтверджує відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, натомість підтверджує протиправність дій відповідача ОСОБА_3 та незаконність складеної постанови.

Ухвалою судді Любарського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2024 року поновлено позивачу строк звернення до суду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомленням) сторін.

17 квітня 2024 року на адресу суду від представника відповідача Головного управління Національної поліції в Житомирській області надійшов відзив на позовну заяву до якого додано диск з відеозаписами. У відзиві представник відповідача вказує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена у зв`язку з порушенням позивачем Правил дорожнього руху України.

Зазначає, що згідно п.9.9 «б» Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути встановлена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

У випадку запинки учасника дорожнього руху поліцейським, таким учасником в обов`язковому порядку повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

Аварійна світлова сигналізація є попереджувальним сигналом (п.9.1 ПДР України). Вона повинна буди ввімкненою протягом усього часового періоду, а саме ця особа несе відповідальність за надання додаткової інформації іншим учасникам руху. Вжите у ч.2 ст. 122 КУпАП поняття «зміні напрямку руху», охоплює і зупинку, адже є логічним, що дана норма регламентує як початок руху зі статичного положення, зміну напрямку руху, який у свою чергу, включає в свою конструкцію і зупинку, яка по відношенню до руху, і є зміною напрямку. Порушення водієм п.9.9. «б» ПДР України містить склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно дог п.2.3 «в» Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременем безпеки.

Зазначає, що транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , під час комендантської години з метою перевірки особи та транспортного засобу, багажу, був зупинений працівниками поліції, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.

З відео доказу вбачається, що позивач не заперечував факту руху автомобілем та порушення правил дорожнього руху. Жодних зауважень та клопотань не заявляв.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права передбачені ст.63 Конституції України та ст. 268 КУпАП (зачитано вголос). Тому, позивач жодним чином не був обмежений у своїх правах та обов`язках.

Представник відповідача вказує, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачений обов`язок, у даному випадку поліцейського, забезпечувати правопорушнику на місці розгляду адміністративної справи правовою допомогою шляхом надання йому фахівця в області права.

Щодо твердження представника позивача, що поліцейським було порушено п.10 розділу XV Наказу №1395 від 07.11.2015, зазначає, що дана норма не містить обов`язку поліцейського зазначати дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посаду, спеціальне звання та прізвище, ім`я по батькові поліцейського друкованими літерами.

Постанова написана відповідно до Інструкції розбірливо та читабельно.

Звертає увагу суду, що позивач до матеріалів позову не долучив жодних підтверджуючих документів стосовно понесених ним судових витрат, а тому витрати на правову допомогу у даній справі є безпідставними, не обґрунтованими та не підлягають задоволенню та жодними документами не підтверджені.

Представник ГУНП в Житомирській області вказує, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ББА №313516 від 17.03.2024 винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху України, що підтверджується матеріалами справи та відео доказами.

Представник ГУНП в Житомирській області просить суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови від 17.03.2024 серії ББА №313516 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити в повному обсязі.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши позов та докази, якими він обґрунтовується, відзив відповідача, дійшов висновку про те, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що постановою поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області старшого лейтенанта поліції Ткачука Р.О. серії ББА №313516 від 17.03.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за ч.5 ст.121та ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно вказаної постанови вбачається, що 17 березня 2024 року о 00 год. 23 хв. на вул.Центральній в с.Борушківці Житомирської області ОСОБА_1 керував автомобілем марки «SKODA OCTAVIA» з д.н.з. НОМЕР_1 обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий паском безпеки, після зупинки працівниками поліції не увімкнув світлову аварійну сигналізацію, чим порушив п. 2.3 «в», та п. 9.9 «б» ПДР України та вчинив правопорушення, передбачені ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою серії ББА №313516 від 17.03.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 1 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статі 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст.40 Закону України "Про національну поліцію".

Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частина 5 ст.121 КУпАП вказує, що порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч.2 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно з п. 9.9 «б» Правил дорожнього руху України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу працівника поліції або внаслідок засліплення водія світлом фар.

З аналізу наведеного вбачається, що у випадку зупинення учасника дорожнього руху поліцейським, таким учасником в обов`язковому порядку повинна бути ввімкнена аварійна світлова сигналізація.

При цьому, на думку суду, та з огляду на ту обставину, що аварійна світлова сигналізація є попереджувальним сигналом (п. 9.1 ПДР України), зазначена світлова сигналізація повинна бути ввімкненою протягом всього часового періоду, протягом якого особа притягується до відповідальності з метою попередження інших учасників руху про вказану обставину. Порушення водієм п. 9.9 "б" ПДР України містить склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Аналогічні висновки зазначені у постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду (справа №507/822/21), Другого апеляційного адміністративного суду (справа №537/5684/18), Шостого апеляційного адміністративного суду (справи №759/1042/20, 751/711/19).

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно положень ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно дослідженого диску з відеозаписами вбачається, що працівниками поліції був зупинений автомобіль під керуванням ОСОБА_1 . Поліцейським вказано водію на причину зупинки транспортного засобу: керування транспортним засобом під час комендантської години та керування транспортним засобом з непристебнутим ременем безпеки.

Також зафіксовано, що водій при зупинці транспортного засобу не увімкнув аварійну світлову сигналізацію.

При оформленні матеріалів про адміністративне правопорушення, поліцейським роз`яснено ОСОБА_1 його права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським, водій не заперечував факту керування транспортним засобом. Клопотання про залучення до розгляду справи адвоката, з метою захисту його інтересів, не заявляв. Пояснив працівникам поліції, що підвозив пасажира якому було погано.

Таким чином, дослідженими відеоматеріалами підтверджено факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.2 ст.122 КУпАП, а тому відповідачем поліцейським СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 правомірно винесена постанова серії ББА №313516 від 17.03.2024 року, якою на ОСОБА_1 , у відповідності до ч.2 ст.36 КУпАП накладено стягнення в розмірі 510 грн.

Оскаржувана постанова містить посилання на відеоматеріали, як на доказ вчинення адміністративного правопорушення, а тому суд визнає надані представником ГУНП в Житомирській області відеоматеріали належними доказами по даній справі.

Доводи представника позивача про те, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, складена без дотримання вимог п.10 розділу XV Наказу №1395 від 07.11.2015, заповнення в письмовій формі протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, тимчасових дозволів здійснюється чорнилом (пастою) чорного кольору, записи здійснюються розбірливим почерком, а прізвище, ім`я по батькові особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, її місце проживання (перебування), місце роботи, а також посада, спеціальне звання та прізвище, ім`я, по батькові поліцейського записуються друкованими літерами, є необґрунтованими, оскільки вимоги щодо заповнення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності друкованими літерами Інструкція, на яку покликається представник позивача, не містить.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки досліджені докази свідчать про наявність події і складу адміністративних правопорушень.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, відповідно до ст.139 КАС України судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243-244, 246, 250, 272, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського СРПП ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції Ткачука Романа Олександровича, ГУНП в Житомирській області про скасування постанови від 17.03.2024 серії ББА №313516 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Любарський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М. Носач