Справа № 500/28/24
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2024-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 рокуЛьвівСправа № 500/28/24 пров. № А/857/6608/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Глушко І.В.,

суддя Запотічний І.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року (головуючий суддя Подлісна І.М., м.Тернопіль) у справі №500/28/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

02.01.2024 позивач звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтовує тим, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову у призначенні пенсії від 27.09.2023 №1900-0303-8/41121 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії період роботи з 01.08.2001 по 31.12.2003 в ПАП «Полівці» згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 20.04.1967 на ім`я ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком за Списком №2 згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 20.07.1988 по 01.04.1996 в ААГ ім. Івана Франка, з 01.07.1996 по 31.03.2000 в колгоспі «Прогрес», з 01.08.2001 по 01.11.2006, з 13.04.2007 по 03.09.2007, з 02.01.2009 по 05.11.2009, з 08.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 31.10.2016, з 27.01.2017 по 21.11.2018 в ПАП «Полівці». Зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 із зменшенням пенсійного віку згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 06 жовтня 2022 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі зазначає, що погоджується з висновками та обставинами, які викладені в мотивувальній частині рішення, що стосується права позивача на призначення пенсії та зарахування стажу. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, шо відповідачі порушили право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вимог до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, судом у резолютивній частині рішення визнано неправомірними та зобов`язано до дій (зарахування стажу та призначення пенсії) Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, проте остання відмова у призначенні пенсії ОСОБА_1 здійснена саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, а тому позовні вимоги ставилися саме до цього відповідача. Просить рішення суду першої інстанції змінити та у резолютивній частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року в справі №500/28/24 замість Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області визначити Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині задоволених позовних вимог, відтак, у відповідності до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступні підстави.

Судом встановлені наступні обставини.

12 лютого 2022 року ОСОБА_1 виповнилося 55 років. Загальний стаж роботи позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 20.04.1967 на ім`я ОСОБА_1 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_2 та завірена печаткою ПАП «Полівці» (копія додається) становить понад 28 років 11 місяців. Вказаний страховий стаж відповідачем під час першого підрахунку стажу не заперечується. Внаслідок повторно розгляду заяви в вересні 2023 року відповідачем враховано 27 років 3 місяці та 8 днів страхового стажу. Однак, у відмові в призначенні пенсії від 27.09.2023 відповідачем необґрунтовано причини зменшення розрахованого стажу.

Відповідачем незважаючи на записи в трудовій книжці, не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, період роботи з 20 липня 1988.року по 01 квітня 1996 року електрозварником в ААГ ім. Івана Франка згідно записів трудової книжки 1-2 (понад 7 років).

Згідно довідки Полівецького старостинського округу Білобожницької сільської ради від 25.01.2022 №25 ОСОБА_1 працював зварщиком у колгоспі ім. І. Франка з 20 липня 1988 року по 01 квітня 1996 року.

Згідно довідки Джуринського старостинського округу Білобожницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області від 23.03.2022 №16 ОСОБА_1 працював зварщиком в колгоспі «Прогрес» з 01 липня 1996 по 31 березня 2000 року (понад З роки) (копія довідки додається). Згідно відомостей у довідці щодо кількості відпрацьованих днів в 1996 - 1999 роках позивач працював зварщиком, в 2000 - трактористом.

Крім того, незважаючи на записи в трудовій книжці, не зараховано до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди роботи: з 01.08.2001 по 01.11.2006, з 13.04.2007 по 03.09.2007, з 02.01.2009 по 05.11.2009, з 08.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 31.10.2016, з 27.01.2017 по 21.11.2018 (понад 10 років) електрозварником в ПАП «Полівці» згідно записів трудової книжки 3-8 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-01/06-2022, виданій 06.06.2022 головою ліквідаційної комісії ПАП «Полівці».

Довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-01/06-2022, яка видана 06.06.2022 головою ліквідаційної комісії ПАП «Полівці», вказано, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день в ПАП «Полівці», виконував роботи щодо ручного зварювання технічних споруд за професією, посадою електрозварник згідно даних наказів за 2001 -2018 роки.

Відповідачем до загального страхового стажу, необхідно для призначення пенсії, не враховано період роботи електрозварником в ПАП «Полівці» з 01.08.2001 по 31.12.2003.

Так, зокрема згідно записів трудової книжки 3-8 позивач: 01.08.2001 прийнятий на роботу в ПАП «Полівці» електрозварщиком; 01.11.2006 звільнений з роботи за згодою сторін.

Однак, відповідачем згідно розрахунку стажу, який доданий до відмови у призначенні пенсії від 27.09.2023, враховано до загального страхового стажу періоди: з 01.01.2002 по 04.01.2002; з 01.02.2002 по 19.02.2002; з 01.03.2002 по 14.03.2002; з 01.04.2002 по 08.04.2002; з 01.05.2002 по 16.05.2002; з 01.06.2002 по 09.06.2002; з 01.07.2002 по 20.07.2002; з 01.08.2002 по 30.08.2002; з 01.09.2002 по 21.09.2002; з 01.10.2002 по 24.10.2002; з 01.11.2002 по 04.12.2002.

Крім того, довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-01/06-2022, яка видана 06.06.2022 головою ліквідаційної комісії ПАП «Полівці», вказано, що ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день в ПАП «Полівці» зокрема у період з 01.08.2001 по 01.11.2006, виконував роботи щодо ручного зварювання технічних споруд за професією, посадою електрозварник згідно даних книг наказів за 2001-2018 роки.

Таким чином, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 20.04.1967 на ім`я ОСОБА_1 , а також доданих до заяви про призначення пенсії довідок, підтверджується робота ОСОБА_1 : з 20 липня 1988 року по 01 квітня 1996 року електрозварником в А АГ ім. Івана Франка (понад 7 років); з 01 липня 1996 по 31 березня 2000 року зварщиком в колгоспі «Прогрес» (понад 3 роки); з 01 серпня 2001 року по 01 листопада 2006 року, з 13 квітня 2007 року по 03 вересня 2007 року, з 02 січня 2009 року по 05 листопада 2009 року, з 08 квітня 2014 року по 18 грудня 2015 року, з 14 березня 2016 року по 31 жовтня 2016 року, з 27 січня 2017 року по 21 листопада 2018 року електрозварником в ПАП «Полівці» (понад 10 років).

Крім того, період роботи з 01.08.2001 по 31.12.2003 підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 , яка заповнена 20.04.1967 на ім`я ОСОБА_1 та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №01-01/06-2022, яка видана 06.06.2022 головою ліквідаційної комісії ПАП «Полівці». Тому, до загально стажу підлягає зарахування вказаного періоду згідно даних трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж. Тому, загальний страховий стаж позивача становить 28 років 11 місяців та 10 днів, як було розраховано відповідачем у попередній відмові (№24 від 13.10.2022 оформленим з супровідним Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 28.11.2022 1900-0215-8/35499).

Згідно рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 по справі №500/1095/23 за попереднім позовом ОСОБА_1 до відповідачів, суд дійшов висновку, що у позивача наявний зарахований відповідачем загальний страховий стаж 28 років 11 місяців 10 днів, з яких на посаді, що дає право на пільгову пенсію понад 12 років.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області на виконання рішення суду повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії та повторно відмовлено у її призначенні рішенням, оформленим листом №1900-0303-8/41121 від 27.09.2023. До пільгового стажу повторно не зараховано періоди роботи 20.07.1988 по 01.04.1996 електрозварщиком в ААГ Івана Франка, з 01.07.1996 по 31.03.2000 зварщиком в колгоспі «Прогрес» та з 2001 по 2018 електрогазозварником в ПАП «Полівці».

З таким рішенням відповідача позивач не погодився, а тому і звернувся в суд першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що відмовляючи ОСОБА_1 відповідачі порушили, його право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до вимог до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Тому, позовні вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати періоди роботи з 20.07.1988 по 01.04.1996 в ААГ ім. Івана Франка, з 01.07.1996 по 31.03.2000 в колгоспі «Прогрес», з 01.08.2001 по 01.11.2006, з 13.04.2007 по 03.09.2007, з 02,01.2009 по 05.11.2009, з 08.04.2014 по 18.12.2015, з 14.03.2016 по 31.10.2016, з 27.01.2017 по 21.11.2018 в ПАП «Полівці» до стажу, які дають право на пенсію за віком на пільгових умовах та слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити таку пенсію відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 06 жовтня 2022 року.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком та враховуючи доводи апеляційної скарги, зазначає наступне.

Апеляційна скарга позивача зводиться до того, що суд першої інстанції невірно в резолютивній частині зазначив відповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області замість Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Разом з тим, статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Законодавець передбачив право сторін у будь-якому процесі на виправлення допущених у рішенні суду описок, помилок. Суд може виправити лише ті арифметичні помилки та описки, яких він сам припустився.

В адміністративному процесі цьому питанню присвячена стаття 253 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до пункту 19 постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Аналогічне положення міститься і у пункті 17 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 62 «Про судове рішення» та в пункті 19 Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі».

Арифметичною вважається помилка у визначенні результату підрахунку: пропуск цифри, випадкова перестановка цифр, спотворення результату обчислення у зв`язку з використанням несправної техніки.

Не є арифметичною помилкою, а отже і не може бути виправлене в порядку, передбаченому процесуальним законодавством, застосування неправильних методик підрахунку, помилкових вихідних даних для проведення арифметичних обчислень.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Це помилки зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів тощо.

Питання виправлення помилок може розглядатись в судовому засіданні з наданням можливості особам, які беруть участь у справі, висловити думку з цього питання. Тому суд обов`язково повідомляє осіб, які беруть участь у справі, про дату, час і місце судового засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не зупиняє розгляд питання.

Як вбачається зі матеріалів справи, позивачем заявлені вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, рішення якого оскаржується позивачем.

Однак, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, зокрема, зазначив в резолютивній частині рішення відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Відповідно до ч. 1 ст. 253 КАС України суд який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Відтак, колегія суддів вважає, що сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду першої інстанції із відповідною заявою про виправлення описки в рішенні суду.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права. У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи позивача не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи наведене, апелянтом на підставі належних та допустимих доказів не доведено обставин, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Згідно з ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 500/28/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. В. Глушко
І. І. Запотічний