Справа № 120/5974/22
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 травня 2024 р. Справа № 120/5974/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області, Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області, Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державної судової адміністрації України, Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності, визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачами протиправно не виплачено додаткову винагороду у розмiрi 30000 грн., яка визначена положеннями постанови КМУ від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, що і стало підставою для звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 08.08.2022 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк представником позивача подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, враховуючи що, ухвалою від 12.09.2022 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України, Міністерство фінансів України, а також встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

Представник відповідача 1 - Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області подав відзив на позовну заяву, в якому вказує, що у затвердженому Державною судовою адміністрацією України кошторисі Служби судової охорони на 2022 рік та відповідних кошторисах територіального управління видатки на виплату додаткової винагороди, визначеної Постановою № 168, не передбачались та не затверджувались, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс територіального управління не дозволяє здійснити таку виплату.

Не погоджуючись з доводами відзиву, представником позивача подано відповідь на відзив, відповідно до якої зазначає, що твердження відповідача не спростовують заявлених позовних вимог, в зв`язку з чим просить їх задовольнити. Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на оплату послуг адвоката на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Ухвалою суду від 06.10.2022 відмовлено у задоволені клопотання представника Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області про залучення до участі в справі третіх осіб. Цією ж ухвалою залучено до участі в справі Службу судової охорони як другого відповідача. Також, відмовлено у залученні до участі в справі, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України.

Витребувано у Державної судової адміністрації України, Служби судової охорони та зобов`язано надати суду у 15-денний строк з моменту отримання даної ухвали письмову інформацію щодо обсягу асигнувань, які надані Територіальному управлінню Служби судової охорони у Вінницькій області для виплати співробітникам Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у період з 24.02.2022.

Представник третьої особи - Міністерства фінансів України подав пояснення на позовну заяву, в яких вказує, що забезпечення функціонування Служби судової охорони здійснюється в межах видатків за КПКВК 0501020 Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Відповідно до норм Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів, зокрема, здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

З пропозицією розглянути питання збільшення видатків за бюджетною програмою 0501020 Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя на 393,3 млн. грн. для реалізації вимог постанови № 168 Державна судова адміністрація України зверталася до Комітету Верховної Ради України з питань бюджету листом від 17.03.2022 №11-2604/22 та до Міністерства фінансів України листом від 17.03.2022 №11-2603/22.

На виконання доручення Прем`єр-міністра України Д. Шмигаля від 26.03.2022 №7989/1/1-22 до звернення Комітету Верховної Ради України з питань бюджету від 24.03.2022 №04-13/12-2022/56978 Мінфін розглянув звернення ДСА України і листом від 01.04.2022 № 08020-01-2/6914 поінформував судову адміністрацію, що в умовах воєнного стану для забезпечення Служби судової охорони необхідними коштами ДСА України як головний розпорядник коштів за бюджетною програмою КПКВК 0501020 насамперед має використати всі внутрішні резерви (лист додається).

При цьому, за оперативними даними Казначейства, станом на 01.06.2022 за бюджетною програмою за КПКВК 0501020 обсяг невикористаних коштів на оплату праці за січень-травень становить 361,9 млн. гривень.

Згідно із нормами Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України установлено, що перерозподіл видатків між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня у системі Державної судової адміністрації України у межах загального обсягу бюджетних призначень за відповідною бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами державного бюджету здійснюється Державною судовою адміністрацією України; перерозподіл видатків, що здійснюється відповідно до абзацу другого цього пункту та призводить до зміни обсягів видатків судів, погоджується Державною судовою адміністрацією України з Вищою радою правосуддя. У період відсутності повноважного складу Вищої ради правосуддя такий перерозподіл видатків здійснюється Державною судовою адміністрацією України без погодження з Вищою радою правосуддя.

Відтак, саме на Державну судову адміністрацію України покладено функцію перерозподіл видатків між розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня.

Міністерство фінансів України відповідно до ч. 7 ст. 23 Бюджетного кодексу України у межах загального обсягу бюджетних призначень за бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами бюджету здійснює перерозподіл бюджетних асигнувань затверджених у розписі бюджету, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету за обґрунтованим поданням головного розпорядника бюджетних коштів.

Крім того, проаналізувавши норми Бюджетного кодексу України, зокрема ст. 2, 7, 22, 23, 35, 51, можна дійти висновку, що Міністерство фінансів України, як учасник бюджетного процесу, не є розпорядником бюджетних коштів за програмою за КПКВК 0501020 та не несе відповідальності за її нарахування.

Враховуючи вищевикладене, а також проаналізувавши норми Постанови КМУ № 168, можна дійти висновку, що між Мінфіном та позивачем у справі не існує зобов`язання стосовно здійснення додаткових виплат, оскільки Мінфін не здійснює такі виплати та не є роботодавцем позивача.

Представник ДСА України подав пояснення на позовну заяву, в яких вказує, що відповідно до ч. 7 ст. 161 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VІІІ) фінансування Служби судової охорони здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

ДСА України є державним органом у системі правосуддя, який здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади в межах повноважень, встановлених статтею 152 Закону №1402-VІІІ (частина перша статті 151 Закону).

Відповідно до статті 148 Закону №1402-VІІІ ДСА України здійснює функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів (крім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони, ДСА України та її територіальних управлінь.

Служба судової охорони, як розпорядник бюджетних коштів, який відповідно до затверджених бюджетних асигнувань, уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення витрат бюджету, безпосередньо нараховує та виплачує грошове забезпечення співробітникам ССО у встановленому законодавством порядку.

Відтак, з метою вирішення питання виплати додаткової винагороди співробітникам ССО ДСА України звернулась до Голови Комітету Верховної Ради України з питань бюджету ОСОБА_2 та Прем`єр-міністра України ОСОБА_3 (листи від 17.03.2022 № 11-2604/22, від 13.04.2022 № 11- 2824/22, від 13.04.2022 № 11-2826/22, від 27.04.2022 № 11-3022/22, від 05.05.2022 № 11-3181/22) щодо виділення додаткових асигнувань або додаткових коштів з резервного фонду державного бюджету.

За результатами розгляду звернення Міністерством фінансів України (листи від 01.04.2022 № 08020-01 -2/6914 та від 19.04.2022 № 08020-01-6/7965) ДСА України, як головному розпоряднику коштів державного бюджету за бюджетною програмою за КПКВК 0501020 "Забезпечення здійснення правосуддя місцевими, апеляційними судами та функціонування органів і установ системи правосуддя", запропоновано використати всі внутрішні резерви для виплати додаткової винагороди співробітникам Служби, зокрема шляхом перерозподілу видатків між розпорядниками коштів нижчого рівня у системі ДСА України у межах загального обсягу бюджетних призначень.

Разом з тим, на виконання вимог абзацу другого пункту 1 Постанови №168 та враховуючи вимогу Міністерства Фінансів України, ДСА України звернулася з листом до ССО щодо надання наказів, які б підтверджували кількісний склад співробітників ССО для можливості виплати додаткової винагороди.

Однак, як вбачається зі змісту відповіді ССО (лист від 10.06.2022 № 30/30.07-494), остання підмінює поняття наказу про кількісний склад співробітників ССО, які мають право на отримання додаткової винагороди та наказу про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди. Зокрема, зазначає про неможливість видачі наказів про виплату співробітникам ССО додаткової винагороди у зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань у кошторисі ССО. ССО відмовилась видавати зазначені накази у зв`язку з відсутністю затвердженого кошторису за фондом оплати праці відповідних бюджетних асигнувань.

Таким чином, ДСА України в межах визначених законом повноважень, вжито всіх можливих заходів щодо збільшення бюджетних асигнувань ССО для виплати винагороди співробітникам ССО, встановленою Постановою №168.

Враховуючи вищевказане, ДСА України жодними своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю не здійснювала заходів, спрямованих на порушення прав та законних інтересів позивача.

Ухвалою суду від 11.11.2022 провадження у справі № 120/8675/22 зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №260/3564/22 (Пз/990/4/22), а ухвалою суду від 31.10.2023 провадження у справі поновлено.

Представниками Служби судової охорони та Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області відзивів на позовну заяву не подано, хоча ухвала про відкриття провадження у справі від 12.09.2022 та ухвала від 06.10.2022 доставлена на електронну адресу Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області та Служби судової охорони, що підтверджується довідками про підтвердження отримання ухвали.

Проте, у встановлений судом строк відповідачами відзивів на позовну заяву не подано, як і не надходило до суду заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, виходячи з вищенаведених положень КАС України, суд приходить до висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а відтак суд вважає за можливе здійснити розгляд справи в письмовому провадженні, за наявними в ній матеріалами.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих учасниками справи заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

В період з 24.02.2022 по 25.04.2022 позивач перебував на посаді контролера ІІ категорії 5 відділення 5 взводу охорони 2 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, що підтверджується довідкою Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № Вих. №36.05-294 від 12.08.2022, посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.05.2021.

З 26.04.2022 позивач є співробітником Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області, що підтверджується наказом від 25.04.2022 № 119о/с, де і продовжує проходити службу на посаді контролера ІІ категорії 3 відділення ( м. Вінниця ) (Вінницький районний суд ), 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони, згідно з довідкою Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області від 06.11.2023 №215.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" передбачено виплату щомісячної додаткової винагороди, зокрема і працівникам Служби судової охорони, в розмірі 30000,00 грн. на місяць.

З підстав того, що з 24.02.2022 позивач додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 не отримував, він через свого представника звернувся до відповідача з запитом з питань її виплати.

У відповідь позивача повідомлено, що у затвердженому Службою судової охорони кошторисі Територіального управління на 2022 рік видатки на виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28 лютого 2022 року №168, не передбачалися, у зв`язку з чим існуючий за фондом оплати праці фінансовий ресурс Територіального управління не дозволяє здійснити таку виплату. При цьому, зазначено, що накази про призначення та виплату додаткової винагороди будуть видані після надходження відповідних бюджетних асигнувань.

Позивач вважає, що має право на виплату щомісячної додаткової винагороди на період дії воєнного стану в розмірі 30000,00 грн. за період проходження служби починаючи з 24 лютого 2022 року, яку не отримав у зв`язку з протиправною бездіяльністю відповідача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 160 Закону України №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII) підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Згідно з частинами першою та другою статті 161 Закону №1402-VIII Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах. Служба судової охорони підзвітна Вищій раді правосуддя та підконтрольна ДСА України.

Відповідно до частини першої статті 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України на рівні не нижчому, ніж установлений для поліцейських, і повинно стимулювати до комплектування Служби судової охорони кваліфікованими співробітниками.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №289 Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони затверджені схеми посадових окладів, тарифних розрядів і коефіцієнтів за основними посадами і спеціальними званнями співробітників Служби судової охорони та встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони затверджується Державною судовою адміністрацією.

28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

У пункті 5 цієї постанови зазначено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 внесені зміни до постанови №168, зокрема: - в абзаці першому пункту 1 постанови слова і цифри "додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно" замінено словами і цифрами "додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць"; - пункт 1 постанови доповнено новим абзацом такого змісту: Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення; - доповнено постанову пунктом 21, яким установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Наказом ДСА України від 31.10.2022 №396 затверджено Порядок і умови виплати співробітникам Служби судової охорони додаткової винагороди на період дії воєнного стану (далі - Порядок №396).

Згідно з пунктом 3 Порядку №396 додаткова винагорода виплачується співробітникам в період дії воєнного стану, за час проходження ними служби, зокрема тим, які виконують службові обов`язки за штатними посадами або на яких у встановленому порядку покладено тимчасове виконання обов`язків за іншими посадами згідно з умовами, передбаченими цим Порядком.

Відповідно до пункту 4 Порядку №396 виплата додаткової винагороди здійснюється центральним органом управління та територіальними управліннями Служби судової охорони за місцем проходження служби співробітника, де він призначений на штатну посаду. Підставою для виплати додаткової винагороди співробітникам є наказ Служби або територіального управління Служби.

У пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 та пункті 4 наказу ДСА України від 31.10.2022 №396 передбачено, що ці нормативно-правові акти набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Отже, з 24 лютого 2022 року Кабінет Міністрів України встановив співробітникам Служби судової охорони на період дії воєнного стану в Україні додаткову винагороду, яка підлягає їм виплаті в порядку та на умовах, визначених ДСА України.

Згідно зі статтею 165 Закону №1402-VIII грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони складається з основних і додаткових його видів та виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

До додаткових видів грошового забезпечення Порядок №384 відносить, зокрема винагороди.

Виходячи з цього, встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода є складовою грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони, яку держава взяла на себе обов`язок виплачувати їм на період дії воєнного стану в Україні.

У первинній редакції постанови Кабінету Міністрів України №168 розмір додаткової винагороди для співробітників Служби судової охорони, крім тих із них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, був визначений у фіксованому розмірі - 30000 гривень щомісячно.

Водночас, з урахуванням змін до постанови №168, внесених Кабінетом Міністрів України постановою від 07.07.2022 №793, розмір цієї додаткової винагороди визначений у граничному розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.

Проте, в обох зазначених постановах Кабінету Міністрів України (№168 і №793) передбачено, що вони набирають чинності з дня їх опублікування та застосовуються з 24 лютого 2022 року.

Зміст внесених постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793 змін до постанови №168 в частині визначення розміру додаткової винагороди до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць замість 30000 гривень щомісячно не свідчить про те, що такі зміни вплинули на розмір додаткової винагороди, адже за загальним правилом заробітна плата (грошове забезпечення) виплачується щомісячно за фактично відпрацьований час, тому визначена Урядом пропорційність із прив`язкою до місячного періоду фактично передбачає виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 гривень на місяць за умови відпрацювання норми робочого часу відповідного місяця.

Правило щодо пропорційності розміру грошового забезпечення співробітників Служби судової охорони до виконаної норми праці закріплено й у пункті 14 Порядку №384, згідно з яким при виплаті співробітникам грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення сум щомісячних основних, додаткових видів грошового забезпечення та премії за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.04.2023 в справі №260/3564/22.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За обставин справи, в період з 24.02.2022 по 25.04.2022 позивач перебував на посаді контролера ІІ категорії 5 відділення 5 взводу охорони 2 підрозділу охорони Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області, що підтверджується довідкою Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області № Вих. №36.05-294 від 12.08.2022, посвідченням серії НОМЕР_1 від 17.05.2021.

З 26.04.2022 позивач є співробітником Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області, що підтверджується наказом від 25.04.2022 № 119о/с, де і продовжує проходити службу на посаді контролера ІІ категорії 3 відділення ( м. Вінниця ) (Вінницький районний суд ), 1 взводу охорони 1 підрозділу охорони, згідно з довідкою Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області від 06.11.2023 №215.

Таким чином, посада, яку обіймає позивач, належить до посад співробітників Служби судової охорони, а тому починаючи з 24.02.2022 він має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 30000,00 грн., передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Відтак, суд доходить висновку про протиправність бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" на період дії воєнного стану з 24.02.2022 по 25.04.2022 включно та протиправність бездіяльності Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області щодо нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" на період дії воєнного стану починаючи з 26.04.2022.

При цьому суд зауважує, відповідно до п. 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Тобто Кабінетом Міністрів України визначено підстави для виплати вказаної грошової винагороди, а видача наказу для виплати додаткової винагороди згідно Постанови № 168 є одним із елементів такої процедури.

Відтак, суд не вбачає за необхідне додатково зобов`язувати відповідача видати наказ про нарахування та виплату позивачу спірної винагороди.

Разом з тим, суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 2023 р. № 43, яка набрала чинності 21.01.2023 року, затверджено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168, якими Служба судової охорони була виключена з переліку відомств, співробітникам яких передбачена виплата додаткової винагороди.

Відтак, починаючи з 21.01.2023 року співробітники Служби судової охорони втратили право на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168.

Оцінюючи позовні вимоги зобов`язального характеру, суд насамперед зауважує, що такі вимоги є похідними від основних, які стосуються визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо виплати позивачу в спірні періоди додаткової винагороди, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" на період дії воєнного стану починаючи з 24.02.2022.

Відтак, суд доходить висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони в Донецькій області нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000,00 грн. на місяць, за період проходження служби з 24 лютого 2022 року по 25.04.2022 року включно та зобов`язання Територіальне управління Служби судової охорони у Вінницькій області нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000,00 грн. на місяць, за період проходження служби з 26.04.2022 року по 20.01.2023 року включно.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом, суд враховує правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2023 за результатами розгляду зразкової справи № 260/3564/22, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023.

Так, Верховний Суд у згаданій постанові, перевіряючи дотримання позивачем строку звернення до суду з позовом, виходив з того, що спір щодо стягнення належного позивачу грошового забезпечення (належної працівникові заробітної плати) є спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про оплату праці.

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

"Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)".

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

При цьому, з огляду на згадані правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

Однак приписами частин третьої і п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про те, якою нормою закону слід керуватися при розгляді цієї справи, Верховний Суд звертає увагу на те, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Частиною першою статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

У Рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Таким чином, зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Отже, з урахуванням висновків Верховного Суду у зразковій справі № 260/3564/22, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України, які суд застосовує при розгляді даного спору.

Разом з тим, відповідно до Глави XIX Перехідних положень КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Отже, ураховуючи, що дія карантину закінчилась 01.07.2023, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №651 від 27.06.2023, а позивач звернувся до суду 02.08.2022, то суд вважає, що позивач дотримався строку звернення до суду.

Вирішуючи питання щодо судових витрат, суд ураховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, відтак відповідних витрат не поніс.

В той же час, вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд керується наступними мотивами.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI).

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону: договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно з положеннями ст. 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами другою-третьою статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас в силу вимог ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, в тому числі витрати, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

Судом встановлено, що між адвокатом Зубанем О.О. (далі - Адвокат) та позивачем ОСОБА_1 (далі Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги від 21.07.2022 (далі - Договір).

Згідно з пунктом 1.1. цього Договору Адвокат приймає на себе доручення від Клієнта надавати останньому в його інтересах правову допомогу, на умовах, визначених цим Договором, з таких питань: підготовка позовної заяви про визнання протиправними дій ТУ ССО у Вінницькій області, ДСА України щодо не виплати щомісячної додаткової винагороди в розмірі 30000грн. на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, подання позовної заяви до суду та юридичний супровід справи у Вінницькому окружному адміністративному суді.

Дана робота включає в себе: аналіз документів, надання усної консультації, вибір правової позиції, підготовка та складання необхідних у даній справі процесуальних документів (позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, зустрічного позову, клопотань, заяв тощо), підготовка та подання адвокатських запитів, звернень тощо (у випадку необхідності), участь адвоката в судових засіданнях.

Згідно з п. 3.2. Договору вартість правової допомоги, наданої Адвокатом в рамках даного Договору, встановлюється в сумі 2000 грн.

На підтвердження понесених витрат стороною позивача також надано акт приймання-передачі наданих адвокатських послуг по Договору про надання правової допомоги в справі від 26.09.2022, квитанцію до прибуткового касового ордеру №4, відповідно до якої позивачем сплачено гонорар адвокату згідно з Договором про надання правової допомоги у справі № 120/5974/22 в сумі 2000 грн.

Відтак, беручи до уваги предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на допомогу адвоката в сумі 2000 грн. є обґрунтованим та співмірним.

Суд також враховує, що такі витрати були необхідними, оскільки бездіяльність відповідачів щодо здійснення виплати позивачу додаткової винагороди в розмірі 30000 грн, передбаченої Постановою КМУ № 168, впливала на майновий стан позивача, при цьому позивач вважав таку бездіяльність відповідачів протиправною.

При цьому, судом не вирішується питання про зменшення судових витрат , виходячи з того, що принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Це означає, що відповідач, як особа, яка заперечує зазначений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, зобов`язаний навести обґрунтування та надати відповідні докази на підтвердження його доводів щодо неспівмірності заявлених судових витрат із заявленими позовними вимогами, подавши відповідне клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, а суд, керуючись принципом співмірності, обґрунтованості та фактичності, вирішує питання розподілу судових витрат, керуючись критеріями, закріпленими у статті 139 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 340/2871/21.

Разом з тим, відповідачами обґрунтованих клопотань щодо зменшення суми витрат на правничу допомогу не надано.

З огляду на викладене та за відсутності клопотань відповідачів щодо зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд доходить висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області та Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 грн. з кожного, що відповідатиме критеріям співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони в Донецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 24.02.2022 по 25.04.2022 включно.

Визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", за період з 26.04.2022 по 20.01.2023 включно.

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000,00 грн на місяць, за період проходження служби з 24.02.2022 по 25.04.2022 включно

Зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Вінницькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, в розмірі 30000,00 грн на місяць, за період проходження служби з 26.04.2022 по 20.01.2023 включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень ) за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Донецькій області.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 1000,00 грн. (одна тисяча гривень ) за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Служби судової охорони у Вінницькій області.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Територіальне управління служби судової охорони у Вінницькій області (вул. Р. Скалецького, 17, м. Вінниця, 21018, )

Територіальне управління служби судової охорони в Донецькій області (вул. Енгельса, 43, м. Дружківка, Донецька область, 84205, )

Служба судової охорони (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, )

Треті особи: Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01021, )

Міністерство фінансів України (вул. Межигірська, 11, м. Київ, 04071, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна