Справа № 446/1157/24
Суддя: Костюк У. І.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 446/1157/24
УХВАЛА

про повернення позову

30.05.2024 м. Кам`янка-Бузька

Суддя Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області Костюк У. І. вивчивши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівської області про визнання протиправними дій працівників поліції щодо винесення постанови та накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 24.05.2024 звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівської області про визнання протиправними дій працівників поліції щодо винесення постанови та накладення адміністративного стягнення, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 959878 від 25.03.2024 за ч.1 ст. 121-3, ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Одночасно в поданому позові позивач ОСОБА_1 просить про поновлення строку звернення до суду. Пропущення встановлено строку обґрунтовує тим, що про оскаржувану постанову складену працівником поліції відносно нього стало йому відомо лише 21.05.2024, після того як з Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби йому надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження про стягнення адміністративного штрафу.

Розглядаючи вимогу позивача про поновлення строку звернення до суду, суддя виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як убачається з усталеної практики Верховного Суду, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Чинним процесуальним законодавством визначений порядок вирішення питання поважності причин пропуску строку на звернення до суду та його поновлення, а також застосування наслідків пропущення строків звернення до адміністративного суду (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 по справі № 607/15025/21).

Відповідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 02.02.2023 по справі № 160/22256/21, під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

У постанові від 16.02.2023 по справі № 697/1044/22 Верховний Суд зазначив, що звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини, адже наслідки для особи настають незалежно від підстав, за яких прийнято оскаржуваний акт індивідуальної дії, а з моменту прийняття такого рішення.

Як зазначалося вище, позивач, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду з позовом про оскарження спірної постанови посилається на те, що про складання оскаржуваної постанови працівником поліції відносно нього йому стало відомо лише 21.05.2024, вже на етапі її виконання, зокрема після отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Проте, згідно супровідного листа № 26.8-31/20266 від 21.05.2024 начальника Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області, позивачу надано копію постанови БАД № 959950 від 15.04.2024, натомість позивач звернувся до суду з позовом про оскарження постанови серії БАД № 959878 від 25.03.2024.

Відтак, вище вказанні твердження позивача не підтвердженні належними доказами та разом з тим спростовуються копією долученої оскаржуваної постанови серії БАД № 959878 від 25.03.2024.

Згідно якої вбачається, що копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі складена 25.03.2024 відносно ОСОБА_1 була вручена йому в день складання нарочно, про що свідчить його особистий підпис в п.9 вказаної постанови.

Судом відзначається, що законодавче обмеження строку оскарження рішення десятиденним строком з дня вручення постанови у справі про адміністративне правопорушення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг.

Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або, як згадано вище, непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем строк звернення до суду пропущено з підстав які не являються поважними, оскільки у поданій заяві про поновлення строку звернення до суду не наведено обґрунтувань та не надано доказів існування об`єктивно непереборних обставин, що унеможливлювали звернення до суду у строки визначені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід повернути позивачу на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України.

Керуючись ст.ст. 121, 123, 169 КАС України, суд -

у х в а л и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівської області про визнання протиправними дій працівників поліції щодо винесення постанови та накладення адміністративного стягнення повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 30.05.2024.

Суддя У.І. Костюк