Справа № 440/5460/24
Суддя: І.С. Шевяков
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/5460/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шевякова І.С. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Полтавської міської ради до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги:

визнати протиправною та скасувати постанову Старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління юстиції від 16.04.2024 про стягнення виконавчого збору, яка винесена у виконавчому провадженні №74305319.

Під час розгляду справи суд

В С Т А Н О В И В:

Полтавська міська рада звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, (далі також відповідач-1), про визнання протиправною та скасування постанови.

Ухвалою від 09.05.2024 вказана позовна заява залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 20.05.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження), залучено до участі у справі у якості другого відповідача Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі також відповідач-2, Управління).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що умовою для стягнення виконавчого збору (за виключенням визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) є початок примусового виконання, відкриття якого здійснюється з огляду на відповідний виконавчий документ. При цьому, виконавець одночасно із відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. Стягнення з боржника виконавчого збору є обов`язком виконавця, спрямованим на перерахування коштів до Державного бюджету України.

Всупереч приписам Закону України "Про виконавче провадження" старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління юстиції виніс постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №74305319 не 29.02.2024 - одночасно з постановою про відкриття вказаного виконавчого провадження, а 16.04.2024.

Вказана обставина, на думку позивача, є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 16.04.2024.

Вимоги ухвали суду від 20.05.2024 в частині надання відомостей та доказів щодо дати фактичного виконання судового рішення у справі №440/7146/22 позивачем не виконано.

Відповідачі правом подання відзиву на позов не скористалися, копію ухвали від 20.05.2024 отримали в електронний кабінет.

Вимоги ухвали суду в частині надання матеріалів виконавчого провадження Управлінням виконано, надіслано суду копії матеріалів виконавчого провадження ВП №74305319.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених статтею 287 вказаного Кодексу.

Обставини справи, встановлені судом

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.09.2022 у справі №440/7146/22 крім іншого, було зобов`язано Полтавську міську раду розглянути звернення ОСОБА_1 від 30.06.2022 в частині прохання про надання відомостей щодо наявних вільних площ землі і їх розташування біля с. Петрівка з урахуванням висновків суду.

22.11.2023 Полтавським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №440/7146/22, який пред`явлений до примусового виконання.

29.02.2024 відповідачем-2 відкрито виконавче провадження ВП 74305319 з примусового виконання виконавчого листа №440/7146/22, виданого 22/11/2023 Полтавським окружним адміністративним судом.

Пунктом 3 постанови передбачено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 28400 грн.

16.04.2024 відповідач-2 прийняв постанову ВП 74305319 про стягнення з боржника, Полтавської міської ради, виконавчого збору у розмірі 28000,00 грн.

Полтавська міська рада не погодилася з постановою від 16.04.2024 ВП № 74305319 про стягнення виконавчого збору в розмірі 28000 грн та оскаржила її до суду.

Висновки щодо правозастосування

Основним законом, що регламентує порядок примусового виконання рішень, є Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (з наступними змінами і доповненнями, далі по тексту Закон №1404-VIII).

За приписами статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої). У заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати (частина третя). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону (абзаци перший, другий частини п`ятої). За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (абзац перший частини шостої).

Відповідно до статті 27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частина перша).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів (частина друга).

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи (частина третя).

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) (абзац перший частини четвертої).

Згідно приписів пункту 8 Розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2832/5), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Згідно частини четвертої статті 42 Закону України "Про виконавче провадження", на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Висновки щодо правозастосування.

Позивач не погоджується зі спірною постановою від 16.04.2024 ВП №74305319 про стягнення виконавчого збору з єдиної підстави: прийняття постанови не 19.02.2024 одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, а 16.04.2024.

Надаючи оцінку цьому аргументу позивача, суд зазначає, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватися з його змістом, а стосуватися, наприклад, процедури його ухвалення. Саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення процедури - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно процедурних порушень - в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Таким чином, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення постанови про стягнення виконавчого збору, суд вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені, наприклад, в постановах ВС від 26.10.2023 р. у справі № 380/11770/21.

За обставинами цієї справи відповідачем-2 відкрито виконавче провадження ВП 74305319 з примусового виконання виконавчого листа №440/7146/22, виданого 22/11/2023 Полтавським окружним адміністративним судом.

Пунктом 3 постанови від 29.02.2024 про відкриття виконавчого провадження передбачено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 28400 грн.

Дійсно, винесення постанови про стягнення виконавчого збору в окремий документ відбулось 16.04.2024, однак зазначене ніяким чином не вплинуло на обов`язок сплати боржником виконавчого збору чи обов`язок боржника виконати судове рішення.

Крім того, аналогічну оцінку суттєвості порушень застосовує Європейський суд з прав людини, який у своїх рішеннях демонструє виважений підхід до оцінки характеру допущених порушень належної процедури з точки зору їх можливого впливу на загальну справедливість судового розгляду. Метод "оцінки справедливості процесу в цілому" не передбачає дослідження правомірності будь-якої окремої процесуальної дії у відриві від інших етапів процесу. По суті, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях акцентує увагу на необхідності з`ясувати, "чи перетворили допущені порушення (в контексті конкретних обставин справи) судовий розгляд у цілому на несправедливий". При цьому, як свідчить практика Європейського суду з прав людини, навіть виявлення судом серйозних (чи вагомих), на його думку, порушень права на справедливий судовий розгляд, допущених національними судами, не завжди тягне загальну оцінку проведеного судового розгляду та ухваленого підсумкового рішення як несправедливого.

Тобто, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Більш того, позивачем не аргументовано, а судом не встановлено, яким чином винесення постанови про стягнення виконавчого збору 16.04.2024 замість 19.02.2024 вплинуло на порушення його прав, обов`язків та інтересів.

Крім того, рішення суду в межах ВП 74305319 не виконано, про що свідчить постанова про накладення штрафу ВП 74305319 від 10.05.2024.

За приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (частина перша).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга).

Позивачем не надано інших доказів на підтвердження протиправності оскаржуваної постанови, а наведений позивачем у позовній заяві довід щодо протиправності постанови від 16.04.2024 у межах ВП №74305319 не є таким, що вплинув або міг вплинути на правильність постанови про стягнення виконавчого збору.

Таким чином, суд дійшов висновку відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Полтавської міської ради (вул. Соборності, буд. 36, м. Полтава, Полтавська область, 36000, ) до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Герасима Кондратьєва, 28, м. Суми, 40003, код ЄДПОУ 43316700), Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (36014, м. Полтава, вул. Героїв - пожежників, 13) про визнання протиправною та скасування постанови.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складення.

Головуючий суддя І.С. Шевяков