Справа № 712/6185/23
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/6185/23 Суддя (судді) першої інстанції: Стеценко О.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Чаку Є.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Черкаської митниці на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської митниці Державної митної служби України про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до Черкаської митниці Державної митної служби України, яким просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 14 грудня 2022 року №0046/90200/22.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2023 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Апелянт зазначив, що в ході розгляду справи об`єктивно встановлено, що внаслідок дій позивача, всупереч вимог ст. 257, 266 МК України при здійсненні декларування товару за митною декларацією від 10 грудня 2018 року №UA902050/2018/512362 Черкаській митниці ДФС було безпідставно заявлено наявність пільг зі сплати ввізного мита, що призвело до несплати митних платежів на загальну суму 15 296,89 грн.

Додатково зазначив про те, що наявність в митних органах інформації про непідтвердження преференційного походження задекларованих товарів саме по собі не дає підстав для висновку про вчинення порушення митних правил. Разом з тим, наявність факту порушення митних правил в діях позивача встановлено єдиним можливим процесуальним документом - протоколом про правопорушення митних правил №0046/90200/22, а днем виявлення порушення є 24 жовтня 2022 року - дата складання адміністративного протоколу.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10 грудня 2018 року Черкаською митницею ДФС за митною декларацією типу ІМ-40-ДЕ було здійснено митне оформлення в режимі імпорту товару "пакувальна плівка і плівкові вироби з полімері етилену бувші у використанні (воринна сировина), у вигляді шматків, деформовані (м`яті, рвані, пресовані), не придатні для використання за прямим призначенням в якості упаковки, які можуть бути використані для подальшої переробки, колір-прозорий" вагою 22300 кг вартістю 34565 польських злотих.

Вказаний товар надійшов на адресу ФОП ОСОБА_1 на виконання зовнішньоекономічного договору від 17 липня 2018 року № 17072018, укладеного зазначеною особою з компанією "GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA.POLSKA" за комерційним інвойсом від 06 грудня 2018 року №01/12/2018 та міжнародною товарно-транспортною накладною від 06 грудня 2018 року №А028118.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст.29 додатку І-А "Тарифний графік України" до глави 1 розділу "Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею" (скасування мит) Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони, ратифікованої Законом України від 16 вересня 2014 року № 1678-У11, в графі 36 МД № UA902050/2018/512362 ФОП ОСОБА_1 заявлено наявність пільги по сплаті ввізного мита (код пільги 410).

Підставою для отримання вказаної пільги слугував сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 № PL/MF/AN0031803 від 07 грудня 2018 року, отриманий ФОП ОСОБА_1 від компанії "GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA.POLSKA" згідно п.3.10 зовнішньоекономічного договору від 17 липня 2018 року № 17072018.

Згідно інформації митних органів Республіки Польща, доведеної листом Державної митної служби України від 27 липня 2022 року № 15/15-03-01/7/2125 встановлено, що сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 № PL/MF/AN0031803 від 07 грудня 2018 року є автентичним, але експортер (компанія "GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA.POLSKA") не надав витребувані матеріали під час розслідування документи та не довів преференційне походження товару, а тому останній не має преференційного походження з ЄС.

14 грудня 2022 року Черкаською митницею винесено постанову про порушення митних правил № 0046/90200/22, згідно з якою ОСОБА_1 , як фізичну особу було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 45890,67 грн.

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем пропущений шестимісячний строк для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України), відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Частинами 7-8 ст. 257 МК України закріплено, що перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття митним органом митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Положеннями ч. 1 ст. 266 МК України передбачено, що декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу митного органу пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати митному органу передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на митні органи.

Згідно з п.п. 1,4 ч. 1 ст. 289 МК України, обов`язок із сплати митних платежів виникає у разі ввезення товарів на митну територію України - з моменту фактичного ввезення цих товарів на митну територію України; після завершення митного оформлення товарів та їх випуску, якщо внаслідок перевірки митної декларації чи за результатами документальної перевірки митний орган самостійно визначає платнику податків додаткові податкові зобов`язання.

Частиною 1 ст. 281 МК України визначено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

За приписами ч. 7 ст. 36 МК України, повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

Статтею 26 Глави 1 розділу IV "Торгівля та питання, пов`язані з торгівлею" Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва") (далі - Протокол І).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Протоколу І Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(a) сертифікат з перевезення товару ЕUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

(b) у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 36 МК України, країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

В силу вимог ч.ч. 1-3 ст. 43 МК України, документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 485 МК України (в редакції, чинній на час митного оформлення позивачем товару), заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, 14 грудня 2022 року Черкаською митницею винесено постанову про порушення митних правил № 0046/90200/22, згідно якої, ОСОБА_1 , як фізичну особу було визнано винним у вчиненні порушення митних правил за ч. 1 ст. 485 МК України і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% від різниці митних платежів, що становить 45 890,67 грн. (Т. 1 а.с. 10-16).

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил митним органом цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

В силу ч. 4 ст. 526 МК України, справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Статтею 531 МК України визначено, що підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи про порушення митних правил здійснювався у відсутності ОСОБА_1 , при цьому, матеріали справи не містять підтвердження факту належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Так, законодавством регламентовано чітку процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передбачає повідомлення особи, щодо якої розглядається справа, поштовим відправленням з повідомленням про вручення та розгляд справи виключно за наявності відомостей про належне і завчасне повідомлення такої особи та в її присутності.

При цьому, зазначена процедура покликана забезпечити реальну можливість особі, яка притягається до відповідальності, реалізувати її процесуальні права, зокрема, право на ознайомлення з матеріалами справи, надання пояснень, бути присутньою під час розгляду справи, тощо.

Апелянт зазначає, що позивача було завчасно належним чином повідомлено про початок відносно нього відповідної перевірки, складення протоколу про порушення митних правил, час та місце розгляду справи, необхідність надання пояснень по суті справи, однак, ОСОБА_1 ухилився від явки до митного органу та пояснення не надав.

Колегія суддів вважає вищевказані доводи апелянта безпідставними, оскільки, листи Черкаської митниці від 09 листопада 2022 року №7.27-1/20/10/3038 щодо перенесення розгляду справи на 23 листопада 2022 року о 11:00 год., від 23 листопада 2022 року №7.27-1/20/10/3161 щодо перенесення розгляду справи на 30 листопада 2022 року о 10:00 год., від 02 грудня 2022 року №7.27-1/20/10/3281 щодо перенесення розгляду справи на 14 грудня 2022 року о 11:00 год. не були вручені ОСОБА_1 та повернулися на адресу Черкаської митниці, у зв`язку із закінченням терміну зберігання (т. 1 а.с. 177-186).

Отже, вищевказане свідчить, що на час прийняття Черкаською митницею оскаржуваної постанови від 14 грудня 2022 року № 0046/90200/22 у відповідача не було відомостей про належне повідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи.

Враховуючи вищезазначене, неповідомлення ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи, на переконання колегії суддів, є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови Черкаської митниці в справі про порушення митних правил від 14 грудня 2022 року №0046/90200/22.

Щодо доводів апелянта про помилковість висновків суду першої інстанції в частині порушення відповідачем строків притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 467 МК України, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються митними органами або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення. Строк накладення адміністративних стягнень у справах про порушення митних правил зупиняється на час розгляду таких справ судом.

Матеріали справи свідчать, що підставою для отримання пільги по сплаті ввізного мита (код пільги 410) сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR. l №PL/MF/AN0031818 від 14 грудня 2018 року, отриманий ФОП ОСОБА_1 від компанії "GMA GROUP SPOLKA Z OGRANICZONA ODPOWIEDZIALNOSCIA, POLSKA", згідно п.3.10 Зовнішньоекономічного договору від 17 липня 2018 року №17072018.

Як вбачається з матеріалів справи, Державна митна служба України листом від 01 жовтня 2021 року № 15/15-03-01/11/4303 звернулася до Регіонального управління у Вроцлаві Національної фінансової адміністрації Республіки Польща щодо перевірки достовірності сертифікатів з перевезення товару та декларацій про походження, а також правильності інформації в них міститься (т. 1 а.с. 61).

Згідно з відповіддю Республіки Польща № 0601-1GC.4331.3.2020.KD встановлено, що Державною митною службою України було направлено запит від 29 листопада 2019 №20194/5/99-99-04-02-16, який послугував підставою для надання Обласним управлінням доходів у м. Любліні інформації щодо джерела походження документів, наданих експортером "GMA GROUP SР. Z.O.O.".

Відповідно до копії листа Державної фіскальної служби України від 29 листопада 2019 року за № 20194/5/99-99-04-02-16 вбачається, що вказаний лист щодо перевірки достовірності сертифікатів та декларацій з перевезення товар надійшов та був фактично отриманий уповноваженими особами Державної митної служби України за вхідним номером № 20182/11 від 30 липня 2020 року.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем порушена перевірка достовірності подання митної декларації позивачем лише через два роки з моменту фактичного отримання відповіді від Республіки Польща.

Беручи до уваги викладене, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем виявлено порушення митних правил саме з моменту отримання листа 30 липня 2020 року, а не з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Доводи апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду з позовом, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки, відповідачем не надано доказів вручення належним чином ОСОБА_1 оскаржуваної постанови в справі про порушення митних правил від 14 грудня 2022 року №0046/90200/22. Водночас, представник позивача зазначає та надає відповідні докази, що ОСОБА_1 на підставі заяви про ознайомлення з матеріалами митних справ від 13 червня 2023 року №0045/90200/22, 044/90200/22, 0054/90200/22,-0046/90200/22, 0052/90200/22, 0053/90200/22, поданої до Черкаської митниці Державної митної служби України (копія заяви додається), ознайомився із матеріалами, що слугували підставою для накладення адміністративних стягнень.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Черкаської митниці залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 липня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

Є.В. Чаку