Справа № 360/1135/23
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року справа №360/1135/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі № 360/1135/23 (головуючий І інстанції Секірська А.Г.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 41 від 16.03.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.07.2023 року № 41;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити пенсію за віком з 16 березня 2023 року, зарахувавши до страхового стажу періоди навчання відповідно до диплому НОМЕР_1 від 25.06.1982 року з 01.09.1978 року по 25.06.1982 року (3 роки 9 місяців 25 днів) та трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 25.10.1982 року за періоди:

- з 25.10.1982 року по 10.04.1985 року (2 роки 5 місяців 17 днів);

- з 19.04.1985 року по 02.10.1985 року (0 років 5 місяців 14 днів);

- з 22.10.1985 року по 03.12.1990 року (5 років 1 місяць 12 днів);

- з 10.12.1990 року по 22.07.1991 року (0 років 7 місяців 13 днів);

- з 13.03.2002 року по 26.12.2003 року (1 рік 9 місяців 14 днів).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 41 від 16.03.2023 року;

- визнано протиправним та скасовано рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.07.2023 року № 41;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком з 17 березня 2023 року на підставі її заяви від 9 березня 2023 року, з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач 2 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права. Апелянт зазначив, що відповідно наданих до заяви документів, що підтверджують стаж, позивачу не зараховані періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки не зазначена підстава виправлення на титульній сторінці. Також не враховано період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки позивачем надано копія диплома. Враховуючи вищезазначене, позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому приєднується до апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Вимоги до відзиву на апеляційної скарги передбачені ст. 304 КАС України.

За ч.ч. 1, 2 ст. 304 КАС України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу має містити:

1) найменування суду апеляційної інстанції;

2) ім`я (найменування), поштову адресу особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти, за наявності, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги;

4) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає відзив на апеляційну скаргу;

5) перелік матеріалів, що додаються.

Отже, фактично за своїм змістом відзив ГУПФУ в Херсонській області на апеляційну скаргу ГУПФУ в м. Києві не відповідає вимогам ст. 304 КАС України, оскільки відсутні обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, навпаки у цьому відзиву ГУПФУ в Херсонській області підтримує вимоги апеляційної скарги.

Апеляційний суд зазначає, що статтею 302 КАС України передбачено вимоги до заяв про приєднання до апеляційної скарги.

Так, за ч.ч. 1, 2 цієї статті учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, у будь-який час до початку апеляційного розгляду мають право приєднатися до апеляційної скарги, підтримавши її вимоги.

До заяви про приєднання до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору, а також докази надсилання (направлення) копії заяви іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Отже, фактично за своїм змістом ГУПФУ в Херсонській області подано не відзив на апеляційну скаргу ГУПФУ в м. Києві, а заяву про приєднання до апеляційної скарги, при цьому, в порушення вимог ч. 2 ст. 302 КАС України, заявником не сплачено судовий збір.

Враховуючи зазначені норми, апеляційний суд не бере до уваги відзив ГУПФУ в Херсонській області на апеляційну скаргу ГУПФУ в м. Києві, оскільки такий не відповідає як вимогам ст. 304 КАС України, так й статті 302 КАС України.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву позивача, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач 09.03.2023 року звернувся до ГУПФУ в м. Києві з заявою № 4701 про призначення пенсії за віком, зазначивши, що оригінал диплома про навчання не може надати, оскільки він залишився на окупованій території в м. Лисичанську Луганської області, довідку про підтвердження навчання також не може отримати, оскільки навчальний заклад теж залишився на окупованій території в м. Сєвєродонецьку Луганської області. Архів згорів внаслідок обстрілів.

Згідно з інформацією, зазначеною в розписці повідомленні до заяви про призначення пенсії від 09.03.2023 року № 4701, до заяви позивачем було додано диплом (свідоцтво, атестат) про навчання 705226, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 3002-, паспорт НОМЕР_3 , свідоцтво про народження дитини НОМЕР_4 , свідоцтво про переміну прізвища, імені, по-батькові НОМЕР_5 , трудову книжку НОМЕР_6 .

Автоматичним розподілом за принципом екстериторіальності визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 16.03.2023 року № 41 «Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_2 » позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Відповідно наданих до заяви документів про стаж (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом, свідоцтво про народження дитини), загальний страховий стаж для права складає 21 рік 11 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії. До загального страхового стажу не враховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки не зазначена підстава виправлення на титульній сторінці. Також не враховано період навчання згідно диплома НОМЕР_1 , оскільки надана копія диплома (згідно п.2.23 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій від 25 листопада 2005 року №22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Позивач 18.07.2023 року звернувся до ГУПФУ в м. Києві з заявою про призначення пенсії за віком, надавши додатково до раніше наданих документів копію диплома.

Автоматичним розподілом за принципом екстериторіальності визначено, що розгляд заяви позивача здійснюється ГУПФУ в Херсонській області.

Рішенням ГУПФУ в Херсонській області від 25.07.2023 року № 41 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 30 років.

Це рішення обґрунтовано наступним. За наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 24 роки 7 місяців, при цьому для права враховано 27 років 6 місяців 4 днів відповідно до пп. 3-1 пункту 3 розділу 15 Прикінцевих положень Закону.

За результатами розгляду документів доданих до заяви: до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами трудової книжки від 25.10.1982 НОМЕР_2 , оскільки на титульній сторінці дата народження заявника виправлена на 16 марта 1963 (мовою оригіналу) і не завірена належним чином, не зазначено документ на підставі якого зроблено зміни, що не відповідає вимогам розділу 2 пункту б підпункту 2.12 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162) у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252, із змінами, що внесені постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.10.1990 №412 (зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) із посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному листі) трудової книжки. Закреслюється однією рискою, наприклад, попереднє прізвище або ім`я, дата народження та записуються нові відомості. Посилання на відповідні документи записуються з внутрішнього боку обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або уповноваженою особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів). Враховуючи зазначене періоди роботи відповідно до трудової книжки не можуть бути зараховані до трудового стажу. Для цього заявниці необхідно підтвердити весь трудовий стаж у відповідності з пунктом 3 Порядку №637, або внести зміну запису у трудовій книжці про дату народження у відповідності з вимогами пункту 2.12 Інструкції №162.

За формою РС-право «Стаж для розрахунку права: ОСОБА_2 », «Алгоритм розрахунку: пенсія за віком (ЗУ № 1058)» від 09.03.2023 страховий стаж позивача становить 21 рік 11 місяців 0 днів, а саме:

- 01.03.2000 31.03.2000 0 років 1 місяць 0 днів;

- 01.06.2000 31.12.2003 3 роки 7 місяців 0 днів;

- 01.01.2004 28.02.2005 підприємець (внески) п.3.1 (пп ЗУ № 1146 1 рік 2 місяці 0 днів;

- 01.04.2005 30.06.2010 підприємець (внески) п.3.1 (пп ЗУ № 1146 5 років 3 місяці 0 днів;

- 01.07.2010 29.02.2146 9 років 8 місяців 0 днів;

- 01.03.2020 31.05.2020 ФОП (карантин 01.03-31.05.2020), ЗУ № 533-ІХ 0 років 3 місяці 0 днів;

- 01.11.2022 31.12.20 0 років 2 місяці 0 днів;

- Всього 21 рік 11 місяців 0 днів.

За п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Заяви позивача щодо призначення пенсії за віком розглянуті ГУПФУ у м. Києві та ГУПФУ у Херсонській області з урахуванням принципу екстериторіальності.

За ч. 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 20 років. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Згідно статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За абз. 1 п. 1 ч. 1 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Згідно п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Позивач звернулася з заявою про призначення пенсії 09.03.2023 року, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто вік позивача склав повних 60 років, і відповідно вона досягла віку, що дає їй право на призначення пенсії за статтею 26 Закону № 1058.

Відповідачі відмовили в призначені пенсії позивачу через відсутність необхідного страхового стажу 30 років.

Щодо зарахування страхового стажу за даними трудової книжки НОМЕР_2 .

За ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

За п. 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно п. 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення, що узгоджується з правовою позицією Верховним Судом в постановах від 20.02.2018 року у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Згідно трудової книжки серія НОМЕР_2 позивач:

1. 25.10.1982 року прийнята учнем оператора Лисичанської інформаційно обчислювальної станції, наказ від 25.10.1982 року № 1163-к;

2. 02.02.1983 року звільнена за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України, наказ від 01.02.1983 року № 14;

3. 03.02.1983 року прийнята техніком в Лисичанське міжрайонне відділення енергонагляду ПЕО «Донбасенерго», наказ № 5-к від 02.02.1983 року;

4. 10.04.1985 року звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною дошкільного віку ст. 38 КЗпП УРСР, наказ від 29.03.1985 року № 27;

Відділ позавідомчої охорони при Лисичанському РОВС:

5. 19.01.1985 року прийнята тимчасово старшим бухгалтером, наказ № 35 від 17.04.1985 року; 19.06.1985 року переведена на посаду старшого бухгалтера, 02.10.1985 року звільнена по ст. 38 КЗпП УРСР за власним бажанням, наказ від 01.10.1985 року № 70;

Лисичанський МПЗ:

6. 22.10.1985 року прийнята в ПКУ машиністом насосного устаткування 3 розряду, наказ № 77-ос від 27.10.1985 року;

7. 03.12.1990 року звільнена за власним бажанням за переводом на Лисичанський МПЗ (стаття 36 п. 5 КЗпП), наказ № 68-ок від 03.12.1990 року;

8. 10.12.1990 року прийнята в ковбасний цех на посаду технолога за переводом, наказ № 572 від 07.12.1990 року;

9. 22.07.1991 року звільнена за ст. 98 КЗпП УРСР (за власним бажанням), наказ № 271 від 23.07.1991 року;

Приватний підприємець ОСОБА_3 :

10. 13.03.2002 року прийнята продавцем за трудовим договором № 266 від 13.03.2002 року, зареєстрованому в Лисичанському міському центрі зайнятості;

11. 26.12.2003 року звільнена за власним бажанням ст. 38 КЗпП України, трудовий договір № 266, з реєстрацією 26.12.2003 року.

До загального страхового стажу відповідачами не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки не зазначена підстава виправлення на титульній сторінці.

Оглядом трудової книжки НОМЕР_2 встановлено, що на титульній сторінці дата народження заявника виправлена на 16 марта 1963 (мовою оригіналу) і не завірена належним чином, не зазначено документ на підставі якого зроблено зміни.

Згідно пп. 2.13 пункту «б» розділу ІІ Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, закладах і організаціях від 20.07.1974 №162 (далі - Інструкція №162) у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 року №252, із змінами, що внесені постановою Держкомпраці СРСР від 19.10.1990 року №412, зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

За п.п. 2.3, 2.4 Інструкції № 58 записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Отже, враховуючи положення пунктів 2.3 та 2.4 Інструкції № 58, записи про звільнення завіряються печаткою та повинні точно відповідати тексту наказу.

Згідно абз. 2 пункту 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

За п. 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Згідно п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

В спірний період діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою від 20.06.1974 року № 162 Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням (далі - Інструкція № 162).

За п. 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання та обліку, регулюються постановою Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС від 06.09.1973 № 656 «Про трудові книжки працівників та службовців» (далі - Порядок № 656) та цією Інструкцією.

Згідно п. 18 Порядку № 656 відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несе спеціально уповноважена особа, що призначається наказом (розпорядженням) керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання та видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а у передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права, що узгоджується з правовою позицією в постановах Верховного Суду від 09.08.2019 року у справі № 654/890/17, від 11.07.2019 року у справі № 683/737/17.

Суд не бере до уваги посилання відповідачів на недоліки заповнення титульного аркушу трудової книжки, як на підставу неврахування відомостей щодо трудової діяльності, зазначені в ній, оскільки на керівника (відповідальну посадову особу) підприємства, установи, організації, покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Крім того, записи у трудовій книжці позивача за спірний період здійснені у хронологічній послідовності, інших мотивів неврахування періодів роботи позивача, крім недоліків заповнення титульного аркушу, відповідачами не наведено.

З огляду викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність врахування трудової книжки позивача при обчисленні страхового стажу для призначення пенсії за віком; визнання протиправними та скасування спірних рішень відповідачів.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволені позову в частині вимог про зобов`язання зарахувати до страхового стажу позивача періоду навчання відповідно до диплому НОМЕР_1 від 25.06.1982 з 01.09.1978 по 25.06.1982 (3 роки 9 місяців 25 днів).

В цій частині рішення суду не оскаржено.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За ч. 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що спірне рішення відповідача 1 вмотивовано відсутністю диплома про навчання та недоліками заповнення трудової книжки, рішення відповідача 2 - недоліками заповнення трудової книжки, містять загальну кількість зарахованого страхового стажу позивача, без дослідження можливості зарахування кожного періоду роботи, зазначеного у трудовій книжці, а відповідну оцінку можливості призначення пенсії на підставі наданих позивачем документів в їх сукупності повинен надавати саме відповідач-1 з огляду на його дискреційні повноваження щодо вирішення питань про призначення пенсій, суд не може самостійно обчислювати пільговий стаж позивача, перебираючи на себе повноваження органу ПФУ.

Фактично зазначені обставини свідчать про необґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень, що є недотриманням вимог, визначених пунктом 3 частини другої статті 2 КАС України, та є підставою для його скасування.

Крім того, права позивача мають бути відновлені саме відповідачем 2, який першим допустив порушення таких прав шляхом прийняття рішення про відмову у призначенні пенсії №41 від 16.03.2023 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві № 41 від 16.03.2023 року;

- визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 25.07.2023 № 41;

- зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві вирішити питання про призначення позивачу пенсії за віком з 17 березня 2023 року на підставі заяви від 9 березня 2023 року з урахуванням висновків, викладених у судовому рішенні.

Крім того, що обрання такого способу захисту порушеного права позивача узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.03.2018 у справі № 754/14898/15-а, від 17.07.2018 у справі № 514/166/16-а, в яких, зокрема, зазначено, що «..Повідомляючи позивачу про відмову в призначенні пільгової пенсії, ПФУ діяло необґрунтовано. При цьому, суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу за віком на пільгових умовах».

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу періоди трудової діяльності згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 25.10.1982 року за періоди: з 25.10.1982 року по 10.04.1985 року (2 роки 5 місяців 17 днів); з 19.04.1985 року по 02.10.1985 року (0 років 5 місяців 14 днів); з 22.10.1985 року по 03.12.1990 року (5 років 1 місяць 12 днів); з 10.12.1990 року по 22.07.1991 року (0 років 7 місяців 13 днів); з 13.03.2002 року по 26.12.2003 року (1 рік 9 місяців 14 днів), з огляду на нездійснення такого обчислення органом Пенсійного фонду та обмеження останнього зазначенням у оскаржуваних рішеннях про неможливість обрахування страхового стажу на підставі трудової книжки у зв`язку з недоліками її заповнення.

В цій частині рішення суду не оскаржено.

Крім того, суд зазначає, що призначення пенсії має відбутися не 16.03.2023 року (день народження позивача), а 17.03.2023 року, оскільки за п. 1 ч. 1 статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2023 року у справі № 360/1135/23 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 29 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук