Справа № 404/4280/23
Суддя: Кулінка Л. Д.
Дата ухвалення: 2024-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/4280/23
Номер провадження 2-а/404/121/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року Кіровський районний суд міста Кір овограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Департаменту патрульної поліції (; місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок № 3), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАВ № 374823 від 06.08.2022 року. В обгрунтування позову зазначив, що 06 серпня 2022 року поліцейським роти № 7 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі серії БАВ № 374823. Означеною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 20400,00 грн. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 05.08.2022 року о 22:55 в місті Одесі, вулиця Каманіна, 18а, ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mercedes-Benz CL 550, державний номер НОМЕР_2 , та при перевірці документів було виявлено, що громадянин був позбавлений на право керування таким транспортним засобом за рішенням Київським районного суду міста Одеси від 29.07.2022 року на 12 місяців. Зазначає, що позивачу стало відомо про наявність оскаржуваної постанови лише 22.05.2023 року, коли його представник ознайомився з матеріалами справи про адміністративне правопорушення № 522/8966/23, які містили копію оскаржуваної постанови. Вказує, що оскаржувана постанова не містить імені та по батькові, посади посадової особи, яка винесла постанову. Позивач зазначає, що йому не було відомо про розгляд Київським районного суду міста Одеси 29.07.2022 року справи, відповідно до рішення по якому його було позбавлено права на керування транспортним засобом. Крім того, зазначив, що вказаним рішенням позивача було позбавлено права керування транспортним засобом на 12 місяців, отже станом на вчинення інкримінованого правопорушення 05.08.2022 року, таке рішення не набрало законної сили. Тому, на момент складання оскаржуваної постанови, позивач не був позбавлений права керування транспортним засобом, а відтак, не міг порушити пункт 2.1.а Правил дорожнього руху. А відтак, останній вимушений звернутись до суду за захистом порушених прав.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 червня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.28).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 16 березня 2023 року, позивачем подано заяву (вх. № 8187 від 13.03.2023 року), якою недоліки вказані в ухвалі судді від 03.03.2023 року уснуто не повному обсязі (а.с.30-37).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 липня 2023 року продовжено строк для усунення недоліків позову ОСОБА_1 (а.с.38).

Позивачем на виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 10 липня 2023 року подано заяву (вх. № 25770 від 14.07.2023 року), якою недоліки вказані в ухвалі судді від 10 липня 203 року не усунуто (а.с.40-46).

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 липня 2023 року адміністративний позов ОСОБА_1 , до Департаменту патрульної поліції, про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, повернуто позивачеві, разом з доданими до нього документами (а.с.47-48).

Позивач не погодившись з вищевказаною ухвалою подав апеляційну скаргу.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21 липня 2023 року в адміністративній справі № 404/4280/23 скасовано. Направлено справу № 404/4280/23 до Кіровського районного суду міста Кіровограда для продовження розгляду (а.с.78).

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 01 грудня 2023 року поновлено ОСОБА_1 пропущений процесуальний строк на звернення до адміністративного суду. Відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.82).

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 46413 від 05.12.2023 року), в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, зазначає, що під час несення служби 05.08.2022 року близько 22 год. 55 хв. за адресою місто Одеса, вулиця Каманіна, 18а та вулиця Гагарінське плато, 9 інспектор роти батальйону 2 полку управління патрульної поліції Одеської області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Фльоштир Артур Васильович за порушення правил дорожнього руху, зупинив транспортний засіб Mercedes-Benz CL 550, державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В ході перевірки документів, встановлено, що водій керував транспортним засобом будудчи позбавлений права керування транспортними засобами постановою Київського районного суду міста Одеси від 29.07.2022 року у справі № 947/13119/22, чим порушив пункт 2.1. а Правил дорожнього руху. Зазначає. що позивачу було роз`яснено суть скоєного ним адміністративного правопорушення. Вказує, що оскаржувана постанова відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, відповідач зазначає, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. А відтак, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.84-95).

В свою чергу, представником позивача подано до суду відповідь на відзив (вх. № 48274 від 19.12.2023 року), в якій останній зазначає, що поліцейський виніс оскаржувану постанову без посилання на жодні докази, в тому числі які б вказували на підтвердження факту керування позивачем транспортним засобом або позбавлення його права на таке керування. Зазначає, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Позивачу не було відомо про розгляд Київським районним судом міста Одеси 29.07.2022 року справи, відповідно і про існування рішення яким його було позбавлено право керування. Крім того, зазначає, що рішення суду про позбавлення позивача права керування транспортним засобом винесено 29.07.2022 року строком на 12 місяців, то станом на час вчинення інкримінованих позивачу дій, 05.08.2022 року, таке рішення не набрало законної сили. А відтак, відповідач підтримує позовні вимоги в повному обсязі (а.с.104-111).

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача подано до суду заяву (вх. № 7888 від 23.02.2024 року) про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, та підтримання позовних вимог (а.с.113-116).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.126), причини неявки суду не відомі, заяв та клопотань, до суду не подавали.

Зважаючи на те, що особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Постановою Київського районного суду міста Одеси від 29 липня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 17000,00 грн., з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік (а.с.19-20).

Управлінням патрульної поліції в Одеській області 06 серпня 2022 року складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 374823, відповідно до якої водій 05.08.2022 року о 22:55 в місті Одесі, вулиця Каманіна, 18а ОСОБА_1 керував транспортним засобом Mercedes-Benz CL 550, державний номерний знак НОМЕР_2 , та при перевірці документів було виявлено, що громадянин був позбавлений на право керування таким транспортним засобом, за рішенням Київського районного суду міста Одеси від 29 липня 2022 року строком на 12 місяців. (а.с.18).

До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 11 частиною першою статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно пунктів 1, 2 частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі статтею 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У відповідності із статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Юридичний склад адміністративного правопорушення передбачена нормами права сукупність ознак (елементів), за наявності яких те чи інше протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Таку сукупність ознак формують чотири складових елементи: об`єкт, об`єктивна сторона (характеризують зовнішню сторону правопорушення); суб`єкт та суб`єктивна сторона (характеризують внутрішню сторону правопорушення).

Отже, особа може бути притягнуто до адміністративної відповідальності виключно за умови встановлення складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Суб`єктивна сторона вказаного правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Згідно статті 10 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх (прямий умисел) або свідомо допускала настання цих наслідків (непрямий умисел).

Тобто, суб`єктивна сторона, як елемент складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке встановлена частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, передбачає обов`язкову наявність умислу особи на вчинення такого правопорушення.

Таким чином, визначаючи наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обов`язковим є встановлення умислу позивача на вчинення адміністративного правопорушення, об`єктивна сторона якого полягає в керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Таким чином, за відсутності доказів того, що позивач, станом на час притягнення його до адміністративної відповідальності, був обізнаний про позбавлення його права керувати транспортними засобами, неможливо стверджувати про наявність в його діях умислу, як суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

З постанови Київського районного суду міста Одеси від 29 липня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 не був присутнім на засіданні щодо вирішення питання про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Тобто, за таких обставин можна зробити висновок, що на момент вчинення інкримінованого правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення позивач не був обізнаний про постанову щодо позбавлення останнього права керування транспортними засобами строком на 12 місяців.

Крім того, суд звертає увагу що постанова Київського районного суду міста Одеси від 29 липня 2022 року на момент винесення оскаржуваної постанови від 06 серпня 2022 року, не набрала законної сили.

За відсутності доказів того, що позивач, станом на час притягнення його до адміністративної відповідальності, був обізнаний про позбавлення його права керувати транспортними засобами, та те, що на момент вчинення інкримінованого правопорушення постанова про позбавлення права керування ОСОБА_1 не набрала законної сили, неможливо стверджувати про наявність в його діях умислу, як суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000,00 грн. підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу в сумі 27000,00 грн.

Частиною сьомою статті 137 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 16 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення (пункт 10 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно зі частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (частина третя статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Положеннями частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина сьома статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

Представником позивача, адвокатом Цвігун А.В., на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано договір № 19/05/23 про надання правничої (правової) допомоги від 19.05.2023 року (а.с.131), доручення № 1 (додаткова угода) до договору № 19/05/23 від 19.05.2023 року (а.с. 132), акт приймання-передачі виконаної роботи № 1 до договору № 19/05/23 про надання правничої (правової) допомоги від 19.05.2023 року, та доручення № 1 (додаткова угода) до договору № 19/05/23 від 19.05.2023 року (а.с.133).

При цьому, адвокатом Цвігун А.В. не надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачем ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в сумі 27000,00 грн., зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого іншого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що відсутні підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи в суді.

Оскільки адміністративний позов задоволено, позивачем здійснена сплата судового збору у розмірі 536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 28.05.2023 року (а.с.9), вказана сума судового збору підлягає стягненню на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції як юридичної особи та головного розпорядника бюджетних коштів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 126, 251, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення; статтями 72, 73, 77, 242, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Департаменту патрульної поліції (; місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок № 3), про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення, задовольнити повністю.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному БАВ № 374823 від 06.08.2022, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) за частиною четвертою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (; місцезнаходження: 03048, місто Київ, вулиця Федора Ернста, будинок № 3/2), як юридичної особи та головного розпорядника бюджетних коштів на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в сумі 536,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 21.05.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда