Справа № 160/34555/23
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2024-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
29.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.08.2023 року по 01.09.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 17.08.2023 року по 01.09.2023 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачем протиправно не нараховано та не здійснено виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої ПКМУ №168 від 28.02.2022 року, збільшеної до 100 000,00 грн в розрахунку за місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні у період з 17.08.2023 року по 01.09.2023 року. Наголосив, що відповідач сам надав докази на підтвердження того, що позивач дійсно перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Ухвалою від 02.01.2024 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
22.01.2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог. Так, позивач не звертався із питанням виплати йому додаткової винагороди на час воєнного стану та не надав інформацію про перебування на стаціонарному лікуванні саме через отримане під час захисту Батьківщини поранення. У зв`язку з вищенаведеним, для вирішення питання щодо виплати належних коштів, військовою частиною НОМЕР_1 було рекомендовано звернутися із заявою відповідно до Закону України «Про звернення громадян» із наданням відповідних документів, що посвідчують факт стаціонарного лікування у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини та довідкою про обставини травми.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2023 року №226 матрос ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 призначеного наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 10.08.2023 року №43-РС на посаду водія електрика радіостанції інженерного загону в/ч НОМЕР_1 , ВОС НОМЕР_2 , вважається таким, що з 10.08.2023 року посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820 грн. Встановлено 05 (п`ятий) тарифний розряд за посадою, шпк «матрос». Вислуга років у ЗСУ календарна 02 роки 10 місяців 15 днів, пільгова відсутня. Виплачувати щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 523% посадового окладу надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років.
Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №233 від 17.08.2023 року матрос ОСОБА_1 , водій-електрик радіостанції інженерного загону в/ч НОМЕР_1 вважається таким, що вибув до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, м. Одеса на лікування та знятий з котлового забезпечення з 18.08.2023 року.
Випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2630 підтверджено, що ОСОБА_1 з 17.08.2023 року по 01.09.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Неврологічному відділенні «Одеської клінічної лікарні» на залізничному транспорті АТ «Українська залізниця» філія «центр охорони здоров`я».
У відповідності до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №248 від 01.09.2023 року матрос ОСОБА_1 , водій-електрик радіостанції інженерного загону в/ч НОМЕР_1 вважається такими, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з Військового-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеса та зарахований на котлове забезпечення з 02.09.2023 року.
Разом з тим, наказом №255 від 08.09.2023 року позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ((через такі сімейні обставини або інші поважні причини) якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи), вважати таким, що справи та посаду здав і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Матеріалами справи підтверджено, що 08.11.2023 року представник позивача звертався до відповідача з заявою щодо щомісячної доплати у вигляді додаткової грошової винагороди у розмірі до 100000,00 грн, передбаченої ПКМУ №168 від 28.02.2022 року, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 10.08.2023 року по 08.09.2023 року внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Військова частина НОМЕР_1 листом №972/2675 від 27.11.2023 року повідомила представника позивача про таке. Для включення до проекту наказу на виплату додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн потрібно надати документи, які підтверджують отримання поранення та той факт, що подальше лікування проводилося через отримане поранення. Водночас, матрос ОСОБА_1 не звертався із питання виплати йому додаткової винагороди на час воєнного стану та не надавав інформації про перебування на стаціонарному лікуванні саме через отримане під час захисту Батьківщини поранення. Для вирішення питання щодо виплати належних коштів рекомендовано звернутися із заявою відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» із наданням документів, що посвідчують факт стаціонарного лікування у зв`язку з пораненням, отриманим під час захисту Батьківщини та довідкою про обставини травми.
Позивач вважає, що має право на виплату додаткової винагороди в розмірі збільшеному до 100000,00 грн. в розрахунку на місяць, встановленої Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, а саме за період стаціонарного лікування у період з 17.08.2023 року по 01.09.2023 року.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704 (далі Постанова №704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно із пунктом 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Отже, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, підлягають включенню особи, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в тому числі:
- у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого;
- перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Тобто, виплата додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, здійснюється особам, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, тоді як виплата такої додаткової винагороди особам, які перебувають у відпустці, здійснюється за умови, якщо така відпустка надана для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Військовослужбовець, який дістав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язане із захистом Батьківщини, за весь час стаціонарного лікування отримує винагороду 100000 грн. При цьому, таку винагороду зберігають за час відпустки після лікування, якщо поранення було важким, а ступінь важкості поранення визначають ВЛК. Під час лікування після поранення (без прив`язки до тяжкого), але обов`язково пов`язаного із захистом Батьківщини, військовослужбовці отримують і грошове забезпечення, і додаткову винагороду 100000 грн, а під час відпустки за станом здоров`я (під час реабілітації) додаткову винагороду 100000 грн отримують лише ті військовослужбовці, в кого поранення визнано тяжким за висновком ВЛК.
Згідно із підпунктом а пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення №402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Як встановлено судом вище випискою із медичної картки стаціонарного хворого №2630 підтверджено, що ОСОБА_1 з 17.08.2023 року по 01.09.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Неврологічному відділенні «Одеської клінічної лікарні» на залізничному транспорті АТ «Українська залізниця» філія «центр охорони здоров`я».
Згідно з витягом з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №233 від 17.08.2023 року позивач вважається таким, що вибув до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, м. Одеса на лікування та знято позивача з котлового забезпечення з 18.08.2023 року.
У відповідності до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №248 від 01.09.2023 року позивач вважається таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків з Військового-медичного клінічного центру Південного регіону м. Одеса. Зараховано на котлове забезпечення з 02.09.2023 року.
Довідка про обставини травми (поранення, контузії) не надана.
Відтак, суд зазначає, що додаткова винагорода у розмірі збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні за період з 17.08.2023 року по 01.09.2023 року не виплачувалась, оскільки позивач не надав відповідних документів, які підтверджували б, що перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з травмуванням, дійсно було пов`язане із захистом Батьківщини, з огляду на що, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.
Частиною 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 КАС України).
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підставі системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, у зв`язку із чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю.
Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 241, 242, 243, 245, 246, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко