Справа № 460/583/24
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2024 року м. РівнеСправа №460/583/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1
доУправління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (далі УСЗН Сарненської РДА, відповідач), у якому просить:

визнати протиправними дії відповідача у призначенні нарахуванні та виплаті позивачу щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу в період з 01.03.2022 по 01.11.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд»;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щомісячну грошову допомогу як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу в період з 01.03.2022 по 01.11.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає та доглядає за особою з інвалідністю ІІ групи в наслідок психічного розладу - своїм сином. В жовтні 2023 року він звернувся із письмовою заявою до УСЗН Сарненської РДА про відновлення щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу з 01.03.2022 по 01.11.2022. В листопаді 2023 року отримав відповідь відповідача на своє звернення, яким відмовлено у нарахування та виплаті йому щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу з 01.03.2022 по 01.11.2022. Вважає таку поведінку відповідача протиправною.

Ухвалою від 22.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

За змістом довідки про доставку електронного листа вказана ухвала доставлена до електронного кабінету УСЗН Сарненської РДА в підсистемі «Електронний суд» 24.01.2024.

У встановлений судом строк відповідач відзиву не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснює догляд за сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю ІІ групи, інвалід з дитинства, безстроково (довідка до акта огляду МСЕК від 06.11.2008 серії ХАР-07 №019997).

Згідно з відміткою у паспорті громадянина України зареєстроване місце проживання позивача в с. Токарівка Куп`янського району Харківської області.

Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області ОСОБА_1 та ОСОБА_2 взято на облік як внутрішньо переміщених осіб та зареєстровано їх фактичне місце проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідками від 28.10.2022 №5614- та №5614-.

13.10.2023 ОСОБА_1 звернувся до УСЗН Сарненської РДА із заявою, в якій зазначив, що він є опікуном та законним представником свого сина інваліда з дитинства ІІ групи ОСОБА_3 , в листопаді 2022 року надав відповідачу всі відомості про них як переселенців із окупованої території та звернувся до відповідача із проханням виплатити всі соціальні виплати, які законно повинні були бути нараховані інваліду з дитинства (його синові) та йому, як опікуну, по догляду за інвалідом з дитинства, за період окупації, починаючи з березня 2022 року по жовтень 2022 року, та поновити такі виплати. Вказав, що на сьогоднішній день виплати поновлено, проте заборгованість за період з березня 2022 року по жовтень 2022 включно на позивача, як опікуна, та за період з березня 2022 по січень 2023 включно на його сина так і не виплачено. Зауважив, що з цього питання він звертався до органу соціального захисту неодноразово, про причини непроведення виплат не повідомлений. Просив надати відповідь у письмовій формі, чому саме і з якої причини їм не виплачують заборгованості за вказаний період та чи будуть вони виплачені і коли конкретно.

Листом від 13.11.2023 №01/32-06-6386 УСЗН Сарненської РДА повідомлено позивача про таке:

Щодо призначення державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю. Відповідно до листа Управління праці та соціального захисту населення Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області від 07.08.2023 № 580 та наданого уточненого атестата на ОСОБА_1 відповідачем проведено донарахування ОСОБА_1 на сина ОСОБА_2 за період з 01.03.2022 по 31.03.2022, з 01.05.2022 по 31.01.2023 в загальній сумі 19991 гривень. Нарахована сума включена у відомість за листопад 2023 року 2 періоду та буде виплачена при надходженні коштів на ці цілі. Зазначив, що допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю за квітень 2022 року позивачу було нараховано та виплачено у липні 2023 року.

Щодо щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним (далі допомога на догляд), відповідач, покликаючись до пункту 9 Порядку надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192, зазначив, що заява позивача про надання допомоги на догляд надійшла до відповідача 29.11.2022, за результатами опрацювання якої проведено призначення допомоги на догляд з 01.11.2022 в розмірі 2508 грн щомісячно (з 01.12.2022 розмір допомоги на догляд збільшено до 2589 гривень). Таким чином, допомога на догляд за сином ОСОБА_2 була призначена позивачу з місяця звернення - з 01.11.2022, згідно з чинним законодавством. Повернення сум допомоги на догляд з 01.03.2022, які не були нараховані в автоматичному режимі за попереднім місцем обліку, вищевказаним Порядком не передбачено у зв`язку з відсутністю механізму нарахування.

Вважаючи таку поведінку відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Стаття 3 Конституції України гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до положень статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

З матеріалів справи встановлено, що позивач, звернувшись до УСЗН Сарненської РДА із заявою від 13.10.2023, просив поновити за поданою ним в листопаді 2022 року заявою соціальні виплати йому, як опікуну особи з інвалідністю з дитинства, та особі з інвалідністю з дитинства (синові) за період з березня 2022 року по жовтень 2022 року включно.

Отже, у справі, що розглядається, позивач звертався до органу соціального захисту населення щодо поновлення виплати двох соціальних допомог: 1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю, 2) щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, що ствердив відповідач в листі від 13.11.2023 № 01/32-06-6386.

В контексті спірних правовідносин суд враховує, що Закон України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" від 16.11.2000 № 2109-III (далі - Закон № 2109-III) відповідно до Конституції України гарантує особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю право на матеріальне забезпечення за рахунок коштів Державного бюджету України та їх соціальну захищеність шляхом встановлення державної соціальної допомоги на рівні прожиткового мінімуму.

Відповідно до статті 1 Закону № 2109-III право на державну соціальну допомогу мають особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, з питань сім`ї та дітей, організовує роботу щодо призначення та виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю.

Причина, група інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством України з одночасним роз`ясненням особам з інвалідністю з дитинства їх права на державну соціальну допомогу.

Перелік медичних показань, що дають право на одержання державної соціальної допомоги на дітей з інвалідністю віком до 18 років, визначається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, які мають одночасно право на державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, на пенсію та на державну соціальну допомогу згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю", призначається за вибором осіб з інвалідністю з дитинства (законних представників осіб з інвалідністю з дитинства, визнаних недієздатними, та дітей з інвалідністю) державна соціальна допомога відповідно до цього Закону або пенсія чи державна соціальна допомога згідно із Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю". При цьому якщо особа з інвалідністю з дитинства або дитина з інвалідністю має право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника (державну соціальну допомогу дитині померлого годувальника, передбачену Законом України "Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю") і державну соціальну допомогу відповідно до цього Закону, ці виплати призначаються одночасно.

Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги, перелік документів, необхідних для призначення допомоги згідно з цим Законом, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 3 лютого 2021 р. № 79 затверджено Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю (далі - Порядок № 79), відповідно до положень пункту 3 якого встановлено:

"Призначення і виплата державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та допомоги на поховання здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчими органами міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) особи, яка звертається за призначенням державної соціальної допомоги, надбавки на догляд та допомоги на поховання, з використанням (за технічної можливості) функціоналу Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (крім виплат, які здійснюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 7 березня 2022 р. № 215 Про особливості нарахування та виплати грошових допомог, пільг та житлових субсидій на період дії воєнного стану (Офіційний вісник України, 2022 р., № 25, ст. 1302).

Заяви про призначення державної соціальної допомоги, надбавки на догляд, допомоги на поховання, до яких додаються необхідні документи (далі - заява з документами), приймаються органами соціального захисту населення.

Структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних держадміністрацій заяви з документами приймаються лише в разі надіслання їх засобами поштового зв`язку або за наявності технічної можливості в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний веб-портал електронних послуг).

Форма заяви затверджується Мінсоцполітики.

Заяви з документами також приймаються уповноваженими посадовими особами виконавчого органу сільської, селищної, міської ради (далі - посадова особа виконавчого органу) та посадовими особами центру надання адміністративних послуг, які передають їх протягом трьох робочих днів із дати їх надходження відповідному органу соціального захисту населення.

До 1 липня 2021 р. посадова особа виконавчого органу або центру надання адміністративних послуг, яка приймає заяву з документами, за наявності технічної можливості реєструє заяву та формує електронну справу (заповнює відповідні електронні форми з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики) і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилає електронну справу відповідному органу соціального захисту населення засобами електронного зв`язку через інформаційні системи Мінсоцполітики з дотриманням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги, Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

З 1 липня 2021 р. заяви з документами приймаються посадовими особами виконавчого органу або центру надання адміністративних послуг виключно з формуванням електронної справи.

Після формування електронних справ заяви з документами у паперовій формі передаються відповідному органу соціального захисту населення не рідше ніж раз на два тижні.

Державна соціальна допомога за місцем проживання призначається за умови неотримання зазначеної допомоги за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) особи, яка звертається за призначенням державної соціальної допомоги (далі - заявник). Відомості щодо неотримання допомоги перевіряються органами соціального захисту населення з використанням інформаційних систем".

Правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина визначає Закон України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 № 1489-III (далі Закон № 1489-III), який встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Згідно з абзацом 4 частини першої статті 5 Закону № 1489-III держава гарантує грошову допомогу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, - на догляд за нею. Розмір зазначеної допомоги розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць.

Порядок надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1192 від 02.08.2000 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею» (далі Порядок №1192).

Відповідно до п. 1 Порядку №1192 щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею (далі - допомога на догляд) надається відповідно до статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу" у грошовій формі.

Пунктом 2 Порядку №1192 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що призначення і виплата допомоги на догляд здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення).

Заяви про призначення допомоги на догляд, до яких додаються необхідні документи (далі - заяви з необхідними документами), приймаються від громадян органами соціального захисту населення. З 1 січня 2021 р. заяви з необхідними документами приймаються від громадян органами соціального захисту населення районних держадміністрацій лише у разі надіслання їх поштою або в електронній формі (через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики, інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування або Єдиний державний веб-портал електронних послуг).

Заяви з необхідними документами також приймаються уповноваженими посадовими особами виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідної територіальної громади (далі - посадові особи виконавчого органу) та посадовими особами центру надання адміністративних послуг, які передають їх протягом трьох робочих днів з дати їх надходження відповідному органу соціального захисту населення.

До 1 липня 2021 р. посадова особа виконавчого органу або центру надання адміністративних послуг, яка приймає заяву з необхідними документами, за наявності технічної можливості реєструє заяву та формує електронну справу (заповнює відповідні електронні форми з використанням інформаційних систем Мінсоцполітики) і не пізніше наступного робочого дня надсилає електронну справу відповідному органу соціального захисту населення засобами електронного зв`язку через інформаційні системи Мінсоцполітики з дотриманням вимог Законів України Про електронні документи та електронний документообіг, Про електронні довірчі послуги, Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах.

З 1 липня 2021 р. заяви з необхідними документами приймаються посадовими особами виконавчого органу або центру надання адміністративних послуг виключно з формуванням електронної справи.

Заяви з необхідними документами (після формування електронної справи) у паперовому вигляді передаються відповідному органу соціального захисту населення не рідше ніж раз на два тижні.

Якщо рішення про призначення (відновлення) допомоги на догляд приймається на підставі акта обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи, такий акт складається посадовою особою виконавчого органу за формою, затвердженою Мінсоцполітики, та передається органу соціального захисту населення.

Якщо особа, яка звертається за призначенням допомоги на догляд (далі - заявник), вже отримує будь-який з видів державної допомоги, які призначаються органами соціального захисту населення, відомості про розмір допомоги враховуються такими органами без її декларування.

Згідно з п. 4 Порядку №1192 допомога на догляд надається дієздатній особі за її задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання (перебування) на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, що здійснює догляд за нею.

Пунктом 7 Порядку №1192 визначено, що для призначення допомоги на догляд заявником подаються такі документи:

заява за формою, встановленою Мінсоцполітики;

декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги за формою, встановленою Мінсоцполітики (далі - декларація);

довідка про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня в ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування та згідно із законодавством не може бути отримана за відповідним запитом органу соціального захисту населення. У разі неможливості підтвердження таких доходів довідкою про доходи до декларації додається письмове пояснення із зазначенням розміру доходів;

висновок лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою, встановленою МОЗ за погодженням із Мінсоцполітики (незалежно від того, чи є психічні розлади основною причиною інвалідності);

копія довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, виданої особі з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, за якою здійснюється догляд.

За змістом пункту 8 Порядку №1192 допомога на догляд призначається на шість місяців і виплачується щомісяця.

У разі коли особа, яка здійснює догляд за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, є непрацюючим пенсіонером (особою з інвалідністю), їй призначається допомога на догляд на 12 місяців на підставі заяви та копії трудової книжки. У разі виникнення обставин, які можуть вплинути на право особи на допомогу, ця особа повинна в десятиденний строк повідомити про такі обставини орган, що проводить виплату допомоги.

Для продовження виплати допомоги на догляд на наступний строк подаються документи, зазначені у пункті 7 цього Порядку, крім висновку лікарської комісії закладу охорони здоров`я щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу у разі, коли строк, на який видано висновок, не зазначено.

Пунктом 9 Порядку №1192 встановлено, що допомога на догляд призначається з місяця звернення за допомогою, якщо протягом місяця подані всі необхідні документи.

Рішення про призначення допомоги на догляд або про відмову в її наданні приймається органом соціального захисту населення протягом 10 днів з дня подання документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку.

У разі переїзду сім`ї, у складі якої є особа, якій надано допомогу на догляд, в іншу місцевість виплата допомоги за старим місцем проживання припиняється. За новим місцем проживання допомога на догляд призначається на підставі документів, зазначених у пункті 7 цього Порядку (п. 10 Порядку №1192).

Як встановлено судом з матеріалів судової справи та не заперечується учасниками справи, позивач ОСОБА_1 проживав в с. Токарівка, Дворічанського району Харківської області, перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення Куп`янської районної державної адміністрації Харківської області, де до березня 2022 року отримував соціальні виплати як законний представник (опікун) на свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства ІІ групи внаслідок психічного розладу.

У зв`язку з проведенням бойових дій на території Харківської області позивач та його син вимушені були залишити своє місце проживання, переїхали на Рівненщину та з 28.10.2022 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області, де й проживають в періоді спірних правовідносин.

Суд встановив, що відповідач за заявою позивача про відновлення соціальних виплат, з урахуванням отриманих документів від Управління соціального захисту населення Куп`янської райдержадміністрації Харківської області, вчинив такі дії:

1) нарахував позивачу на сина ОСОБА_2 державну соціальну допомогу особам з інвалідністю та дітям з інвалідністю, починаючи з 01.03.2022 (виплата такої допомоги не є спірною в цій справі),

2) призначив позивачу щомісячну грошову допомогу як особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за сином ОСОБА_2 - з 01.11.2022, тобто з місяця звернення, зазначивши, що виплата сум допомоги на догляд з 01.03.2022, які не були нараховані в автоматичному режимі за попереднім місцем обліку, Порядком № 1192 не передбачено у зв`язку з відсутністю механізму нарахування.

Суд зауважує, що позиція органу соціального захисту населення узгоджується з положеннями пункту 9 Порядку № 1192, оскільки такий Порядок дійсно передбачає призначення допомоги на догляд з місяця звернення.

Однак, відповідно до приписів ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тому оцінюючи поведінку суб`єкта владних повноважень в цій справі на відповідність вищевказаним критеріям правомірності, суд враховує, що спірна ситуація не пов`язана жодним чином з поведінкою позивача, який змінивши місце проживання, несвоєчасно чи не в повному обсязі подав органу соціального захисту документи для отримання гарантованих законом соціальних виплат. Суд наголошує, що припинення позивачу соціальних виплат одним органом соціального захисту (за місцем реєстрації) та необхідність звернутися до іншого органу соціального захисту (відповідача) була зумовлена вимушеним залишенням позивачем та його сином місця проживання через проведення активних бойових дій на території Харківської області та необхідністю родини позивача шукати безпечне місце проживання, зокрема, на території Рівненської області, де вони отримали статус внутрішньо переміщених осіб.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII (далі Закон №1706-VII).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (ч. 1 ст. 1 Закону №1706-VII).

Відповідно до ст. 2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами (ст. 14 Закону №1706-VII).

Частинами другою, третьою статті 7 Закону №1706-VII встановлено, що Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Тому суд уважає, що у цій справі спірні правовідносини слід розглядати не в контексті призначення позивачу допомоги на догляд з дати звернення до відповідача, а з урахуванням фактичних обставин щодо підстав припинення таких виплат позивачу органом соціального захисту за зареєстрованим місцем проживання - через відкриту збройну агресію рф проти України. Отже, суд переконаний в необхідності захистити гарантоване Законом №1706-VII право внутрішньо переміщених осіб на відновлення виплат, пов`язаних із соціальним захистом.

На думку суду, поведінка відповідача щодо відновлення виплати позивачу однієї державної допомоги з 01.03.2022 та невідновлення виплати іншої державної допомоги за аналогічний період в межах одних і тих же спірних правовідносин, є несправедливою, непослідовною, без урахування фактичних обставин, отже не може бути визнана судом обґрунтованою та розсудливою.

Згідно з позицією Конституційного Суду України, що міститься у рішенні від 15.10.2013 №8-ргі/2013, Основний Закон України, проголосивши Україну соціальною, правовою державою, визначив зміст і спрямованість діяльності держави, зокрема її обов`язок щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав і свобод людини (статті 1, 3).

Право на соціальний захист відноситься до основоположних прав і свобод, які гарантуються державною і, за жодних умов, не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України (статті 22, 64 Конституції України).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 14.10.2010 у справі Щокін проти України зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника (параграфи 52, 56).

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Право на соціальний захист підпадає під сферу дії статті 1 Протоколу першого Конвенції, якщо за національним законодавством особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках національної системи соціального забезпечення та якщо відповідні умови дотримано, органи влади не можуть відмовити у таких виплатах доти, доки виплати передбачено законодавством.

У справі «Стек та інші проти Сполученого Королівства» (Stec and Others v. the United Kingdom) (ріш.) [ВП], 2005, §§ 47-56. Суд зазначив, що в більшості держав існував широкий спектр пільг соціального забезпечення, призначених для надання прав, які виникають за законом. Пільги фінансуються різними способами: деякі оплачуються внесками до певного фонду; деякі залежать від внесків заявника; багато оплачуються коштом загального оподаткування на основі законодавчо визначеного статусу. Враховуючи різноманітність методів фінансування та взаємопов`язаний характер виплат у більшості систем соціального забезпечення, більше не було виправдано вважати, що лише виплати, які фінансуються коштом внесків до певного фонду, підпадають під дію статті 1 Протоколу № 1

Таким чином, право на соціальний захист в Україні підпадає під сферу дії статті 1 Першого протоколу Конвенції, оскільки за чинним законодавством України особа має обґрунтоване право на отримання виплат в рамках системи соціального страхування в Україні.

Наведе свідчить про те, що поведінка держави в особі її компетентних органів по відношенню до осіб з інвалідністю та їх законних представників щодо невідновлення виплати спірної щомісячної грошової допомоги на догляд не відповідає принципу належного врядування, зміст якого розкритий у багатьох рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у рішенні від 20.01.2012 у справі Рисовський проти України.

Очевидно, що на виконання положень чинного законодавства державні органи, відповідальні за їх виконання, не діяли вчасно та послідовно.

Невиконання державою покладених на неї обов`язків щодо соціального забезпечення та захисту громадян підриває довіру громадян до належного виконання всіма суб`єктами владних повноважень своїх функції та до можливості отримати справедливий соціальний захист.

Зважаючи на те, що нарахування щомісячної грошової допомоги на догляд покладається на відповідний орган соціального захисту населення, непроведення відповідачем нарахування та виплати такої допомоги позивачу за період з 01.03.2022 по 31.10.2022 свідчить про те, що поведінка суб`єкта владних повноважень призвела до триваючого порушення права позивача на отримання такої соціальної допомоги в належному розмірі.

Суд повторює, що статтею 8 Конституції України гарантується, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною першою статті 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, беручи до уваги неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин, що відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфіковано судом як визнання позову, суд дійшов переконання, що позов слід задовольнити повністю.

Враховуючи результати судового розгляду справи, документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору суд присуджує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за правилами, встановленими ч. 1 ст.139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд, за період з 01.03.2022 по 31.10.2022 включно, відповідно до статті 46 Конституції України, статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу", постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею».

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, на догляд, за період з 01.03.2022 по 31.10.2022 включно, відповідно до статті 46 Конституції України, статті 5 Закону України "Про психіатричну допомогу", постанови Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 № 1192 «Про надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею».

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації (вул.Демократична, 46, м.Сарни, Сарненський район, Рівненська область, 34502. ЄДРПОУ/РНОКПП 03195398)

Повний текст рішення складений 30 травня 2024 року.

Суддя Н.О. Дорошенко