Справа № 300/2308/24
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" травня 2024 р. справа № 300/2308/24
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправноюбездіяльності та зобов`язання до вчинення певних дій,
Адвокат Меламед В.Б, в інтересах ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про:
визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів на суми пенсії за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 в сумі 143 721,62 грн, які виплачені відповідачем з порушенням строків виплати 22.09.2023;
зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів на суми пенсії за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 в сумі 143 721,62 грн, які виплачені відповідачем з порушенням строків виплати 22.09.2023, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
На переконання представника позивача, ОСОБА_1 має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із несвоєчасною виплатою пенсії на підставі судового рішення, яке з вини Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області виконане останнім лише у вересні 2023 року. У зв`язку із порушенням строків виплати заборгованості,представник позивача звернувся до відповідача із запитом щодонадання інформації та розрахунків компенсації втрати частини доходів, але відповідач так і не надав відповідь, у зв`язку із чим представник позивача звернувся до суду за захистом прав ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 08.04.2024 даний позов залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а позивачу (її представнику) надано строк для усунення недоліків.
У зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви, ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.04.2024 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
16.05.2024 судом отримано відзив від Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області, у якому представник відповідача заперечує щодо задоволення позовних вимог. Зазначає про безпідставність позову, у зв`язку із непорушенням відповідачем строків виплати ОСОБА_1 нарахованої пенсії. Водночас, зауважує, що на виконання рішення суду від 16.09.2019 по справі №300/1723/19, Головним управлінням виплачено позивачу у вересні 2023 року борг в загальній сумі 146 946,95 грн, у тому числі місячний розмір пенсії у розмірі 3 225,33 грн. При цьому, ухвалою суду від 10.10.2023 прийнято звіт ГУ ПФУ про виконання рішення суду від 16.09.2019 по справі №300/1723/19. .Представник відповідача зазначила, що зі сторони Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області не мало місце порушення терміну (строків), а відповідно і затримки виплати частини пенсії позивача на один і більше календарних місяців. Відповідач вважає, що оскільки виплата пенсії за рішенням суду від 16.09.2019 по справі №300/1723/19 була проведена у вересні 2023 року з поточним місяцем пенсійної виплати, то строки виплати нарахованої пенсії не порушені, а тому для виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати немає. За таких обставин, Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області просило суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 є громадянином України, яка постійно проживає в Ізраїлі.
Суд встановив, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі №300/1723/19 (набрало законної сили 12.12.2019) позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області задоволено частково.Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком за її зверненням від 20.03.2019 за №4303.Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07.10.2009 (а.с. 23-33).
Восьмий апеляційний адміністративний суд ухвалою 12.12.2019 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 у справі №300/1723/19 повернув скаржнику.
Таким чином, рішення суду першої інстанції набрало законної сили 12.12.2019.
На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі №300/1723/19, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплачено ОСОБА_1 у вересні 2023 року на банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» пенсію в загальній сумі 146 946,95 грн, в тому числі: місячний розмір пенсії в сумі 3 225,33 грн та два платежі (50 775,59 грн і 92 946,03 грн)на загальну суму 143 721,62 грн, що підтверджується довідкою банку від 31.10.2023 №ВІ9А1С78КМССТСNМ (а.с. 35).
Згідно довідки Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області, яка міститься в матеріалах справи, сума 143 721,62 грн включає в себе нарахування з жовтня 2009 року по лютий 2020 року (а.с. 44-48).
Таким чином, доплата до пенсії за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 у сумі 143 721,62 грн перерахована позивачу на її поточний рахунок 22.09.2023, що Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області не заперечується.
02.11.2023 представник позивача направив відповідачу запит щодонадання інформації про виконання рішення суду від 16.09.2019, зокрема, розмір пенсії після поновлення, розрахунки компенсації втрати частини доходів (а.с. 36-37).
Не отримавши жодної відповіді на вказаний запит та вважаючи бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною, представник позивачазвернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
Згідно із ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але невиплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 21.02.2001 №159, якою затвердив Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (надалі Порядок №159).
Пунктами 2, 3 Порядку №159 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001.
Компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру:
- пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат);
- соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо);
- заробітна плата (грошове забезпечення).
Згідно із п. 4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Основною умовою для виплати компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
Як вже було встановлено судом, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 по справі №300/1723/19, яке набрало законної сили 12.12.2019,визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в особі Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у поновленні виплати пенсії за віком за її зверненням від 20.03.2019 за №4303. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком з 07.10.2009 (а.с. 23-33).
На виконання вказаного судового рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплачено ОСОБА_1 у вересні 2023 року на банківський рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» пенсію в загальній сумі 146 946,95 грн, в тому числі: місячний розмір пенсії в сумі 3 225,33 грн та 143 721,62 грн заборгованості за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 (а.с. 35, 44-48).
Суд звертає увагу, що оскільки рішенням суду від 16.09.2019 по справі №300/1723/19 визнано протиправними дії відповідача щодо відмови у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 , то, відповідно, несвоєчасне нарахування та, в подальшому, виплати сум пенсії за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 відбулось у зв`язку з неправомірним зупиненням виплати пенсії позивача, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію. Як наслідок, позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.
Враховуючи викладене, протиправною є бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів на суми пенсії за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 з суми 143 721,62 грн, яка виплачена відповідачем з порушенням строків виплати 22.09.2023.
Вирішуючи питання про період, за який позивачу має бути виплачена компенсація, судом вказується на наступне.
У постанові від 21.08.2023 у справі №460/6767/20 Верховний Суд зазначив, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії за період з серпня 2014 року по вересень 2019 року, а тому вважає помилковим висновок судів попередніх інстанцій, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходу з січня 2015 року, тобто з наступного місяця після місяця, коли пенсія мала бути нарахована та виплачена.
Відповідно до п. 4 Порядку №159, сума компенсації нараховується як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) та приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індексі споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не входять. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.
Таким чином, для розрахунку розміру компенсації громадянам втраченої частини грошових доходів береться нарахований та невиплачений або не виплачений грошовий дохід та індекс споживчої ціни (індексу інфляції) за період невиплати такого грошового доходу. При цьому, індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не входить.
У сукупності викладених витрат та положення законодавства суд дійшов висновку, що виплата компенсації втрачених грошових доходів повинна бути здійснена з урахування індексу споживчих цін за період невиплати грошового доходу включно за місяць, який передує сумі компенсації втрачених грошових доходів у такий спосіб проведеної виплати.
Так як виплата пенсії була здійснена 22.09.2023, то відповідач повинен нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з несплатою пенсійних виплат за серпень 2023 року, цей же місяць є останнім періодом, за який враховується індекс споживчих цін для розрахунку розміру компенсації. втрати частини грошових доходів.
Щодо визначення початкового періоду, за який має бути враховано індекс споживчих цін, для розрахунку розміру компенсації втрачених частин грошових доходів, суд зазначає, що за змістом судового рішення слідує, що недонараховані суми пенсії мали бути нараховані та виплачені позивачу ще з 07.10.2009, однак з вини органу, що призначає пенсії, виплачені не були.
Таким чином, судом зроблено висновок, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строку виплати частини основного розміру пенсії саме за період з 07.10.2009 (моменту неправомірного не нарахування і невиплати пенсії відповідачем, що встановлено судовим рішенням у справі №300/1723/19) по серпень 2023 року.
Зазначений висновок також узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 14.05.2019 у справі №804/2994/18, від 23.12.2020 у справі №640/7975/15-а, від 05.07.2022 у справі №420/7633/20, від 09.08.2022 у справі №460/4765/20.
Щодо суми, з якої має бути розрахована компенсація, суд вказує наступне.
Довідкою від 06.11.2023 №2083, виданою Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області, підтверджується, що розмір нарахованої позивачу пенсії за період з жовтня 2009 року по лютий 2020 року становить 143 721,62 грн (а.с. 44-48).
Згідно з довідкою ПАТ КБ «Приватбанк» від 31.10.2023 №ВІ9А1С78КМССТСNМ, вказана сума двома платежами (50 775,59 грн і 92 946,03 грн) виплачена позивачу на її банківський рахунок 22.09.2023 (а.с. 35).
Отже, із суми 143 721,62 грн має бути обрахований розмір компенсації втрати частини доходів.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
При вирішенні даного спору суд також бере до уваги, що завданням адміністративного судочинства, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (пункт 1); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (пункт 3); безсторонньо (пункт 4); добросовісно (пункт 5); з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації (пункт 7); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (пункт 8); своєчасно, тобто протягом розумного строку (пункт 10).
Закріплений у частині першій статті 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини другої статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку пенсійний орган не діяв на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір у розмірі 968,96 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Визнати протиправною бездіяльністьГоловного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не нарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів на суми пенсії за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 з суми 143 721,62 грн, яка виплачена відповідачем з порушенням строків виплати 22.09.2023.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ; адреса для листування: АДРЕСА_2 )компенсацію втрати частини пенсії за період з 07.10.2009 по 28.02.2020 з суми 143 721,62 грн, яка виплачена Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з порушенням строків виплати 22.09.2023, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Представнику позивача та Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.