Справа № 826/9042/15
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 травня 2024 року № 826/9042/15

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши в м. Києві заяву про самовідвід по справі 826/9042/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України Борковської Ірини Олександрівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_1 з позовом до Міністерства юстиції України, Заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року, позов задоволено. Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України та заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України Борковської І.О., які проявилися в поверненні службовою запискою від 15 квітня 2015 року №12163-033-15/16 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без виконання постанови Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП №47136566. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 , яка проявилася в невиконанні постанови Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП №47136566 з виконання виконавчого листа №826/15694/14, виданого 27 лютого 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва. Зобов`язано Міністерство юстиції України та заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 вчинити дії з виконання постанови Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП №47136566 з виконання виконавчого листа №826/15694/14, виданого 27 лютого 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва.

29 жовтня 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчі листи у справі №826/9042/15.

07 липня 2017 року заступник директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 звернулась із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року, відмовлено заступнику директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/9042/15 касаційну скаргу Міністерства юстиції України задоволено частково. Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у справі №826/9042/15 скасовано. Справу № 826/9042/15 в частині розгляду заяви заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року направлено до Київського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

21 березня 2024 року від Верховного Суду надійшла адміністративна справа №826/9042/15 на виконання Закону України № 2825-IX від 13 грудня 2022 р. Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду.

21 березня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями дану справу передано на розгляд судді Лиска І.Г.

Дану справу судді Лиска І.Г. було передано 23.05.2024, оскільки в період з 26.03.2024 по 10.05.2024 (включно) суддя Лиска І.Г. перебував на лікарняному.

29.05.2024 суддя Лиска І.Г. подав до суду заяву про самовідвід в обґрунтування якої зазначено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року, визнано протиправними дії Міністерства юстиції України та заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України Борковської І.О., які проявилися в поверненні службовою запискою від 15 квітня 2015 року №12163-033-15/16 до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без виконання постанови Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП №47136566. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства юстиції України та заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 , яка проявилася в невиконанні постанови Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП №47136566 з виконання виконавчого листа №826/15694/14, виданого 27 лютого 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва. Зобов`язано Міністерство юстиції України та заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 вчинити дії з виконання постанови Державної виконавчої служби України про відкриття виконавчого провадження ВП №47136566 з виконання виконавчого листа №826/15694/14, виданого 27 лютого 2015 року Окружним адміністративним судом міста Києва.

07 липня 2017 року заступник директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України ОСОБА_2 звернулась із заявою про перегляд постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 серпня 2015 року за нововиявленими обставинами.

У обґрунтування такої заяви вказувала на те, що наявність постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у справі № 826/15694/14 мала ключове значення для прийняття Окружним адміністративним судом міста Києва постанови від 05 серпня 2015 року у справі № 826/9042/15. Саме на виконання постанови від 24 листопада 2014 року відкрито виконавче провадження № 47136566 з виконання виконавчого листа №826/15694/14, виданого 27 лютого 2015 року, а в подальшому виникли обставини з виконання органами Державної виконавчої служби постанови, які стали предметом розгляду у цій справі.

Фактично спір між сторонами виник щодо виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 листопада 2014 року у справі №826/15694/14, яка була скасована постановою Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2016 року у справі №826/15694/14, тобто наявні підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України (в редакції чинній на час звернення з такою заявою).

Проте, суддя Лиска І.Г. зазначає, що в період 2010-2012 року ним розглядалися декілька справ за позовом ОСОБА_1 , зокрема справа 2а-1423/10/1070 за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про визнати протиправним дії начальника відділу ДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 та таким, що не відповідають та суперечать ст. 19 Конституції України, ч.1 ст. 370 ЦПК України, Постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2006 року №784, ч. 1 п. 3, ч. 2 статті Закону України «Про державну службу», ст. 1, ст. 13, ст. 46 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 26, ст. 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, ч. 1 ст. 15, ст. 16 Закону України «Про міжнародні договори України» ст. 6, ст. 7 Закону України «Про правонаступництво України» - звернення начальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 до Васильківського міськрайонного суду Київської області з поданням від 17.12.2007 року №226/4 про видачу дубліката виконавчого листа в порядку ст. 370 ЦПК України, визнати звернення начальника Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області ОСОБА_3 до Васильківського міськрайонного суду Київської області з поданням від 17.12.2007 року №226/4 про видачу дубліката виконавчого листа - таким, що порушує та не відповідає правам та інтересам стягувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по рішенню Європейського суду з прав людини від 15.02.2007 року по заяві №25476/02 «Погребна проти України» в частині, яка не стосується виплати присуджених коштів рішенням Васильківського міського суду Київської області від 31.01.2002 року по справі №2-7/2002.

Також справа № 2а-787/10/1070 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління юстиції у Київській області, Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області, Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності, дій та рішень протиправними, зобов`язання вчинити дії. Крім того, ОСОБА_1 та її представником ОСОБА_4 неодноразово заявлялися заяви про відводи складу суду та ухвалами колегією суддів від 22.06.2011 та від 16.01.2012 по справі №2а-787/10/1070 відмовлено в задоволенні вказаних заяв.

Таким чином, суддя Лиска І.Г. зазначає, що він брав участь в розгляді справ з аналогічними предметами спору та похідними їм позовними вимогами одноособово як головуючий у справі та у складі колегії суддів по яким судді Лиска І.Г. було заявлено недовіру, з метою усунення будь-яких сумнівів сторін у незалежності судді ОСОБА_5 при розгляді даної справи; уникнення будь-яких спроб посягань учасників судового процесу у справі на гарантії дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності; суддя Лиска І.Г. вважає, що він не може брати участь у розгляді даної справи, оскільки вказані обставини в подальшому можуть призвести до ускладнення розгляду справи та вирішення спору по суті, так як повне, всебічне та ґрунтовне з`ясування обставин справи, можливе лише за умови взаємної довіри та поваги при комунікації між судом та учасниками справи.

Згідно пунктом 4 частини першої статті 36 КАС України (далі КАС), суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини першої статті 39 КАС, за наявності підстав, зазначених у статтях 36 - 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Частиною першою статті 40 КАС передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ("Piersac vs Belgium") ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії ЄСПЛ" вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві, повинні апріорно викликати в учасників процесу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться також в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява №33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 8 КАС України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Під час розгляду заяви про самовідвід суддя бере до уваги, що головуючий суддя Лиска І.Г. брав участь в розгляді справ з аналогічними предметами спору та похідними їм позовними вимогами одноособово як головуючий у справі та у складі колегії суддів, по яким судді Лиска І.Г. було заявлено недовіру. Таким чином, будь-яке рішення у даній справі, прийняте судом, до складу якого входить суддя Лиска І.Г., може викликати сумнів в його безсторонності, необ`єктивності або неупередженості.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про наявність обставин, за яких суддя Лиска І.Г. не може брати участі в розгляді даної адміністративної справи, а тому, його заява про самовідвід підлягає задоволенню. Керуючись статтями 36, 39-41, 241-243, 248, 256, 294 КАС, суд

у х в а л и в:

Задовольнити заяву судді Лиска І.Г. про самовідвід.

Передати адміністративну справу №826/9042/15 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Заступника директора Департаменту планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності Міністерства юстиції України Борковської Ірини Олександрівни про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, до канцелярії Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду згідно з частиною першою статті 31 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Лиска І.Г.