Справа № 440/2359/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. ПолтаваСправа № 440/2359/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/2359/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

23.02.2024 ОСОБА_1 направила до Полтавського окружного адміністративного суду позов, що заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі - ГУПФ в Харківській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ в Полтавській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ в Харківській області про відмову у призначенні пенсії за віком від 11.12.2023 №74;

- зобов`язати ГУПФ в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи з 1982 року по 1999 у колгоспі імені Леніна.

В якості підстави для звернення до суду заявниця вказує на протиправну, як на її думку, поведінку відповідача, що полягає у неналежній оцінці фактичних обставин її трудової діяльності, що призвело до протиправної відмови позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 позовну заяву було залишено без руху.

Після усунення недоліків ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов представник ГУПФ в Полтавській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Вважає безпідставними вимоги позивача, адресовані до ГУПФ в Полтавській області, оскільки розгляд заяви ОСОБА_1 по суті за принципом екстериторіальності здійснював ГУПФ в Харківській області, яким і прийнято спірне рішення від 11.12.2023 №74 (а.с. 34-36).

ГУПФ в Харківській області у своєму відзиві також просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки відповідно до наданих заявницею документів вік заявниці на момент звернення складає 63 роки, страховий стаж - 05 років 03 місяці 10 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи в колгоспі згідно з довідкою №76/01-11/2 від 28.05.2020, оскільки ім`я, зазначене у довідці, не збігається з паспортними даними заявниці (а.с. 60-61).

Розгляд справи, відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

07.12.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як свідчать відомості паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 21.04.1997 Машівським РВ УМВС України в Полтавській області, у віці 63 роки звернулася до пенсійного органу через Карлівське ОУПФ із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 38-39), додавши до заяви, окрім документів, що посвідчують особу: трудову книжку колгоспника № НОМЕР_2 від 12.04.1983, свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 07.04.1984, свідоцтво про народження дитини серії НОМЕР_4 від 23.08.1984, архівні довідки Комунального закладу Машівський районний трудовий архів Машівської районної ради Полтавської області від 28.05.2020 №76/01-11/1, №76/01-11/2.

За висновком пенсійного органу, згідно з наданими документами до загального страхового стажу роботи не зараховано період роботи у колгоспі за довідкою №76/01-11/2 від 28.05.2020, так як ім`я, зазначене у довідці, не збігається з паспортними даними заявниці.

У зв`язку з цим рішенням ГУПФ в Харківській області (за екстериторіальністю) від 11.12.2023 №74 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с. 66).

Позивач, вважаючи це рішення таким, що порушує її конституційне право на пенсію за віком, звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних міркувань.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV), який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки і Закон №1058-IV, і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні й ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні, за загальним правилом, мають норми Закону №1058-IV, як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання приписами Закону №1058-IV.

Відповідно до ст. 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За приписами ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Приписами статті 24 Закону №1058-IV, крім іншого, визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону №1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавець чітко визначив, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка і саме за відсутності такої або відповідних записів у ній, стаж встановлюється на підставі даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та інших документів.

Предмет спору у цій справі зводиться до встановлення обставин правомірності рішення пенсійного органу про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, яке вмотивоване посиланням на обставини відсутності стажу на дату звернення.

Так, підставою для відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 слугував висновок відповідача про невключення до загального страхового стажу періоду роботи у колгоспі, підтвердженого довідкою №76/01-11/2 від 28.05.2020, так як ім`я, зазначене у цій довідці, не збігається з паспортними даними заявниці.

Оцінюючи на предмет обгрунтованості такий мотив відмови у призначенні пенсії як невідповідність даних паспортним даним, суд зважає на таке.

Невідповідність полягає у тому, що написання імені заявниці за паспортом - ОСОБА_2 , а за довідкою - ОСОБА_2 .

Дійсно, як свідчать архівна довідка Комунального закладу Машівський районний трудовий архів Машівської районної ради Полтавської області від 28.05.2020 №76/01-11/2 (а.с. 39) у книзі обліку трудового стажу і заробітку колгоспників колгоспу "ім. Леніна" Машівського району Полтавської області записано про те, що ОСОБА_1 (так записано у книзі) відпрацювала таку кількість днів та отримувала відповідну заробітну плату за 1982 - 1997, 1999 роки, тоді як згідно з паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 21.04.1997 Машівським РВ УМВС України в Полтавській області, прізвище, ім`я, по-батькові позивача значиться як ОСОБА_1 .

Однак, у розпорядженні ГУПФ в Харківській області була ще й довідка від 28.05.2020 №76/01-11/1, видана тим же Комунальним закладом Машівський районний трудовий архів Машівської районної ради Полтавської області, за змістом якої у книгах обліку нарахування заробітної плати колгоспників колгоспу "ім. Леніна" Машівського району Полтавської області записано про те, що ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.1986 по 31.12.1990 отримувала відповідну заробітну плату (а.с. 38).

З невідомих суду причин ГУПФ в Харківській області цю довідку до уваги не взяв.

Як видно з трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 від 12.04.1983, прізвище, ім`я, по-батькові позивача значиться ОСОБА_1 (а.с. 49-52).

Суд зазначає, що питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберіганням, виготовленням, постачанням і обліком, регулюються, зокрема, Кодексом законів про працю України, постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 "Про трудові книжки працівників" (надалі - Постанова №301), Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (надалі - Інструкція №58).

Відповідно до пунктів 1-3 Основних положень про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспів з моменту прийняття їх в члени колгоспу. Заповнення трудової книжки вперше проводиться в присутності особи, прийнятої в члени колгоспу.

Всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженою правлінням колгоспу особи та печаткою (пункт 6 Основних положень).

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку №310).

Пунктом 6 Порядку №310 передбачено, що всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 (провадження №К/9901/22172/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідач не врахував, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним тут є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах.

Пенсійний орган не надав суду доказів того, що під іменем ОСОБА_2 з прізвищем ОСОБА_3 існує інша особа, або у позивача є інша трудова книжка чи будь-який інший документ, який підтверджує її трудовий стаж, на підставі якого є можливість спростувати дані, на підставі яких позивачка заявляє про своє право на отримання пенсії.

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки колгоспника №20 від 12.04.1983, яка містить всю необхідну інформацію та підтверджує факт роботи позивача у спірний період, відповідачем в особі ГУПФ в Харківській області безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не зарахуванням такого періоду її роботи в колгоспі.

Враховуючи викладене, рішення ГУПФ в Харківській області №74 від 11.12.2023 суд визнає необґрунтованим, оскільки таке прийняте без належної оцінки усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв`язку з чим це рішення підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд враховує наступне.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Також суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав (постанова Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №227/3208/16-а).

Щодо визначення компетентного органу, на який необхідно покласти обов`язок з призначення позивачу пенсії за віком, суд враховує такі обставини.

У силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25.11.2005 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком визначено ГУПФ в Харківській області, то саме цей орган має здійснювати повторний розгляд заяви ОСОБА_1 про призначення їй пенсії за віком.

У зв`язку з цим суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, заявлених до ГУПФ в Полтавській області, оскільки останній не приймав жодних рішень, пов`язаних з розглядом заяви позивача від 07.12.2023.

Тож, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати ГУПФ в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.12.2023 про призначення їй пенсії за віком з урахуванням висновку суду про необхідність зарахування до трудового (страхового) стажу позивача періодів її роботи з 1982 року по 1999 рік у колгоспі "Ім. Леніна" відповідно до трудової книжки колгоспника №20 від 12.04.1983 та архівної довідки Комунального закладу Машівський районний трудовий архів Машівської районної ради Полтавської області від 28.05.2020 №76/01-11/2.

Відтак позов слід задовольнити частково.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тож понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФ в Харківській області у сумі пропорційній до задоволеної частини позовних вимог (1/2) - 605,60 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 11.12.2023 №74.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити повторний розгляд заяви ОСОБА_1 від 07.12.2023 про призначення їй пенсії за віком з урахуванням висновку суду про необхідність зарахування до трудового (страхового) стажу позивача періодів її роботи з 1982 року по 1999 рік у колгоспі "Ім. Леніна" відповідно до трудової книжки колгоспника №20 від 12.04.1983 та архівної довідки Комунального закладу Машівський районний трудовий архів Машівської районної ради Полтавської області від 28.05.2020 №76/01-11/2.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ; АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (; майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (; вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36014).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун