Справа № 160/7505/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2024 рокуСправа №160/7505/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані її чоловіком, ОСОБА_2 , календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2017-2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки;
- зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані її чоловіком, ОСОБА_2 , календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2017-2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер чоловік ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , начальник відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_4 , майор (посмертно). ОСОБА_2 був учасником бойових дій, про що видано посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_1 від 04.12.2015. Відповідно до витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 20.09.2023 № 197, ОСОБА_2 щорічна відпустка за 2022 рік не використана, щорічна відпустка за 2023 рік використана в кількості 15 діб, щорічна додаткова відпустка, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки не надавалась. На неодноразові звернення позивача та представника позивача, від відповідача отримана відмову за відсутності на це законних підстав. Вважаючи бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_6 протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 27.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
05.04.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що чоловік ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , проходив військову службу за контрактом в ІНФОРМАЦІЯ_7 на посаді начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу та наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 20.09.2023 №197 виключений зі списків особового складу та усіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю. Витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 20.09.2023 № 197 встановлено, що ОСОБА_2 щорічна відпустка за 2022 рік не використана, щорічна відпустка за 2023 рік використана в кількості 15 діб та щорічна додаткова відпустка, як учаснику бойових дій за 2017-2023 роки не надавалась. Необхідною умовою для проведення виплат грошового забезпечення, в тому числі одноразових додаткових видів грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця, начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_2 , яке виникло включно до дня його загибелі (смерті), є звернення членів сім`ї померлого за місцем проходження служби, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 та видання начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 наказу про виплату. В матеріалах справи відсутня інформація та документи, які б підтверджували звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо вирішення питання виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2023 роки її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , а також відсутня інформація про результати розгляду такого звернення. Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги щодо протиправної бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 компенсації за невикористану щорічну відпустку за 2022 рік, частини щорічної відпустки за 2023 рік та щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022,2023 роки є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
09.04.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що позивач 22.09.2023 звернулась з заявою до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням виплатити належного, але не отриманого до дня смерті її чоловіком ОСОБА_2 грошового забезпечення, у тому числі грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2017-2023 та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки. Також 23.10.2023 адвокат позивача зверталась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з Адвокатським запитом, на що отримала відповідь від 25.10.2023 № 3/6262, що ІНФОРМАЦІЯ_9 є відокремленим структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 який діє згідно з Положенням про ІНФОРМАЦІЯ_8 , що затверджено наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.10.2022 року №429. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_8 не є юридичною особою та перебуває на грошовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, з запитом щодо отримання довідки про неотримане грошове забезпечення військовослужбовцем майором ОСОБА_2 запропоновано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач в особі ІНФОРМАЦІЯ_1 тричі надавав відповіді на адвокатські запити: 15.01.2024 № 6/3/63, 14.02.2024 № 6/3/235, 05.03.2024 №30/5/2977 та в жодній із відповідей відповідач не зазначив, що потрібно звертатися саме до ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Відповідно до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що 11.12.1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 11.12.1999, зареєстрованим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська.
ОСОБА_2 є учасником бойових дій, про що видано свідоцтво учасника бойових дій від 04.12.2015 серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.09.2023 серії НОМЕР_3 , видане Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Згідно з наказом начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 20.09.2023 №197 установлено:
« 6. Майора ОСОБА_2 , начальника відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу, який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 після довготривалої хвороби виключити зі списків особового складу, усіх видів забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку зі смертю.
Щорічна відпустка за 2022 рік не використана.
Щорічну відпустку за 2023 рік використав в кількості 15 діб.
Щорічна додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки не надавалась.
Матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023 рік не отримав.
Виплатити його дружині ОСОБА_1 нижчезазначені виплати:
щомісячну премію в розмірі 390% та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65 % (у відсотках посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років) за період з 01 по 30 вересня 2023 року;
Вислуга років станом на 20.09.2023 року складає:
календарна - 16 років 01 місяць 23 дня, пільгова - 01 рік 05 місяців 06 днів;
загальна - 17 років 06 місяців 29 днів.
Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони не забезпечувався.
Підстава: свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 20.09.2023 року серія НОМЕР_4 видане Дніпровським районним відділом реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Одеса). Заява дружини ОСОБА_4 , заява пасинка ОСОБА_3 ».
22.09.2023 позивач звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виплату їй всіх видів грошового забезпечення належних, але не отриманих ОСОБА_2 , зокрема, грошової компенсації за невикористану основну щорічну відпустку за 2022-2023 роки, грошової компенсації за невикористану додаткову щорічну відпустку за 2017-2023 роки.
ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.10.2023 за вх. №3/6262 надано відповідь, що ІНФОРМАЦІЯ_9 є відокремленим структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_1 який діє згідно з Положенням про ІНФОРМАЦІЯ_8 , що затверджено наказом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.10.2022 року №429. Отже, ІНФОРМАЦІЯ_8 не є юридичною особою та перебуває на грошовому забезпеченні ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому, з запитом щодо отримання довідки про неотримане грошове забезпечення військовослужбовцем майором ОСОБА_2 запропоновано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
31.10.2023 позивач звернулась до начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про виплату належного, але не отриманого ОСОБА_2 до дня смерті грошового забезпечення відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
15.01.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 листом №6/3/63 повідомлено про відсутність підстав для виплати грошової компенсації за невикористані майором ОСОБА_2 за час проходження ним військової служби дні щорічних основної і додаткової відпусток, оскільки на дату його виключення зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_8 (20.09.2023) стаття 22, на яку посилається ОСОБА_1 у заяві, в Законі України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції від 03.08.2023) не передбачена, оскільки ця стаття була виключена на підставі Закону №1697-VII від 14.10.2014.
25.01.2024 представник позивача звернулась до Міністерства оборони України з адвокатським запитом щодо зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_6 нарахувати та виплатити ОСОБА_1
- грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право її чоловік ОСОБА_2 за період з 2017 по 2023 роки, при виключенні зі списків особового складу складу ІНФОРМАЦІЯ_4 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу;
- грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних відпусток, на яку мав право її чоловік ОСОБА_2 за 2022, 2023 роки.
14.02.2024 за вх. №6/3/ НОМЕР_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 надано відповідь і зазначено, що відповідно до статті 10 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (в редакції від 03.08.2023) виплата грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної і додаткової відпусток членам сімей військовослужбовців у разі загибелі (смерті) не передбачено. Законом України №3379-IX від 06.09.2023 статтю 10 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII доповнено пунктом 22. Ці зміни вступили в силу з 05.10.2023. Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2024 №37 затверджено Порядок виплати грошової компенсації за невикористані дні відпусток членам сімей військовослужбовців у разі їх загибелі (смерті), який також застосовується ІНФОРМАЦІЯ_11 . Майор ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_12 , тому юридичних підстав для виплати грошової компенсації за невикористані ним за час проходження військової служби дні щорічної основної і додаткової відпусток його дружині ОСОБА_1 немає.
26.02.2024 представник позивача звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_6 з адвокатським запитом, в якій просила нарахувати та виплатити ОСОБА_1 :
- грошову компенсацію за всі невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на яку мав право її чоловік ОСОБА_2 за період з 2017 року по 2023 роки, при виключенні зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_13 , виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків;
- грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічних відпусток, на яку мав право її чоловік ОСОБА_2 за 2022, 2023 роки.
05.03.2024 за вх. №30/5/ НОМЕР_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 надано аналогічну відповідь, що і у листі ІНФОРМАЦІЯ_6 від 14.02.2024 за вх. №6/3/235.
Вважаючи, що відповідачем протиправно не нараховано та невиплачено ОСОБА_1 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, грошової компенсації за невикористані дні відпустки як учаснику бойових дій, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.
За приписами статті 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 1-2 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 8 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України «Про відпустки». Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про відпустки» від 15.11.1996 № 504/96-ВР (далі Закон №504/96-ВР) установлюються такі види відпусток, зокрема, щорічні відпустки:
основна відпустка (стаття 6 цього Закону);
додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону);
додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону);
інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.
Згідно з частинами 1, 2 статі 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.
Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано.
На підставі статті 16-2 Закону № 504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.
У відповідності до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XII) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону № 3551-XII учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема: використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.
Таким чином, ОСОБА_2 , як учасник бойових дій, під час проходження військової служби мав право на отримання додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення строком 14 календарних днів на рік.
Відповідно до абзаців 2, 3 частини 14 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті.
У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".
Згідно з пунктами 17-19 статті 10-1 Закону № 2011-XII встановлені обмеження щодо реалізації учасниками бойових дій їх права на отримання додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-XII, згідно з якими в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Натомість, надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.
Відповідно до пункту 21 статті 10-1 Закону №2011-XII у разі ненадання військовослужбовцям щорічної основної відпустки у зв`язку з настанням періодів, передбачених пунктами 17 і 18 цієї статті, така відпустка надається після закінчення таких періодів.
У такому разі дозволяється за бажанням військовослужбовців об`єднувати щорічні основні відпустки, але при цьому загальна тривалість об`єднаної відпустки не може перевищувати 90 календарних днів.
На підставі пункту 22 статті 10-1 Закону №2011-XII у разі загибелі (смерті) військовослужбовців грошова компенсація за всі не використані ними за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", виплачується членам сімей загиблих (померлих) військовослужбовців, зазначеним в абзаці четвертому пункту 6 статті 9 цього Закону, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, а у разі їх відсутності - входить до складу спадщини.
Згідно зі статтею 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон № 3543-ХІІ) особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
На підставі частини 8 статті 4 Закону № 3543-ХІІ з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Таким чином, в особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, у тому числі додаткової соціальної відпуски.
При цьому, Законом № 2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.
Указом Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженому Законом України від 17.03.2014 № 1126-VI, оголошено та проведено часткову мобілізацію.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженому Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено проведення загальної мобілізації.
З наказу начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_4 (по стройовій частині) від 20.09.2023 №197 вбачається, що ОСОБА_2 щорічну відпустку за 2022 рік не використав; щорічну відпустку за 2023 рік використав в кількості 15 діб; щорічна додаткова відпустка, як учаснику бойових дій, за 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023 роки не надавалась.
Суд зазначає, що при виключенні ОСОБА_2 зі списків особового складу відповідач повинен провести всі необхідні розрахунки, в тому числі, нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.
Позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою щодо нарахування та виплати їй як дружині загиблого грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2017-2023 роки та грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток за 2022, 2023 роки.
Проте, листами від 15.01.2024 №6/3/63, від 14.02.2024 за вх. №6/3/235, від 05.03.2024 за вх. №30/5/2977 відповідач відмовив у нарахуванні та виплаті компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій та грошової компенсації за невикористані дні щорічних відпусток.
Згідно з пунктом 6 статті 18 Закону України № 2011-XII вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.
Відповідно до пункту 6-1 статті 18 Закону №2011-XII членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.
Порядок виплати грошового забезпечення зазначеним у цьому пункті членам сімей військовослужбовців визначається Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також військовими формуваннями, правоохоронними і розвідувальними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.
З метою визначення порядку та умов виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України Міністерством внутрішніх справ України 25.06.2018 прийнято наказ № 558, яким затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України.
Інструкцією визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належні, але не отримані ним до дня смерті (загибелі) посадові оклади, оклади за військовими званнями і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер) передаються членам сім`ї померлого, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Зазначеним особам також виплачуються одноразові види грошового забезпечення та інші виплати, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня його смерті (загибелі).
Оскільки у померлого ОСОБА_6 було право на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017-2023 роки, яке виникло до дня його смерті та неможливість останнім отримати вказану компенсацію, суд доходить висновку про наявність у позивача, яка в розумінні Закону № 2011-XII та Інструкції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 № 558, є членом сім`ї загиблого (дружиною), права на отримання компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період 2017-2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.
Щодо посилань представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутня інформація та документи, які б підтверджували звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо вирішення питання виплати компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022-2023 роки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2017 по 2023 роки її померлого чоловіка, ОСОБА_2 , а також відсутня інформація про результати розгляду такого звернення, суд зазначає, що це спростовується наданою представником позивача копією заяви до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 та копією відповіді від 25.10.2023 за вх. №3/6262, де ОСОБА_1 запропоновано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Таким чином, суд доходить до висновку про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_6 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані її чоловіком, ОСОБА_2 , календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2017-2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, а також зобов?язання ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані її чоловіком, ОСОБА_2 , календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період за 2017-2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що бездіяльність відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку відповідно до наданої довідки вчинена всупереч Конституції України та чинному законодавству України, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 1211,20 грн., які підтверджуються квитанцією №1913-7479-1269-1087 від 21.03.2024, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_8 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані її чоловіком, ОСОБА_2 , календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017-2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки.
Зобов?язати ІНФОРМАЦІЯ_3 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані її чоловіком, ОСОБА_2 , календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017-2023 роки та невикористані дні щорічної основної відпустки за 2022, 2023 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення його зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар