Справа № 580/4976/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року справа № 580/4976/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Азот до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов,

встановив:

Приватне акціонерне товариство АЗОТ (далі ПрАТ АЗОТ, позивач) подало позов до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відділ ДВС, відповідач) в якому просить:

- визнати протиправними дій ВПВР ДДВС МЮУ по розподілу коштів, стягнутих з ПрАТ АЗОТ за рахунок реалізації майна Товариства, на задоволення вимог стягувача - ВПВР ДДВС МЮУ у виконавчому провадженні № 73533508 в сумі 237948,57 грн та зобов`язання ВПВР ДДВС МЮУ здійснити перерозподіл коштів в сумі 237948,57 грн на задоволення вимог стягувачів у ЗВП № 59959397 в порядку черговості, визначеної Законом України Про виконавче провадження;

- визнати протиправною та скасувати постанову ВПВР ДДВС МЮУ від 01.05.2024 про закінчення виконавчого провадження № 73533508 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження та зобов`язати ВПВР ДДВС МЮУ закінчити виконавче провадження № 73533508 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження, про що винести відповідну постанову.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що станом на момент винесення оскаржуваної постанови від 01.05.2024 наявне судове рішення, яким скасовано виконавчий документ, на підставі якого було відкрито виконавче провадження № 73533508, що свідчить про те, що після реалізації майна позивача на стадії розподілу коштів відповідач здійснив такий розподіл з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження, спрямувавши кошти в сумі 237948,57 грн на погашення вимог стягувача, які визнанні судом незаконними, протиправними та скасовані. Крім того, відповідач в оскаржуваній постанові невірно визначив підставу закінчення виконавчого провадження п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону, тоді як, за вказаних обставин ВП № 73533508 підлягає закінченню на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження.

Ухвалою від 22.05.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

28.05.2024 представниця відповідача подала до суду відзив на позов у якому просила відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що згідно розрахунків розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № 59959397 про стягнення з ПрАТ АЗОТ від 07.12.2023 у четверту чергу було погашено на 21,03% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 50032,96 грн; від 20.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,52% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 36687,11 грн; від 29.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,16% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 28 982,85 грн; від 30.04.2024 у четверту чергу було погашено на 100% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 122245,65 грн. Таким чином, у зв`язку з тим, що вимоги виконавчого документа про стягнення з ПрАТ АЗОТ виконавчого збору з виконання постанови № 56458460 у розмірі 237948,57 грн. виконано фактично і в повному обсязі, 01.05.2024 старшим державним виконавцем ВПВР ДДВС МЮУ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 73533508 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ.

Крім того зазначила, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2024 у справі № 580/12022/23 рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 року - залишено без змін. Таким чином, станом на день винесення оскаржуваної постанови від 01.05.2024 про закінчення виконавчого провадження № 73533508 за п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження у державного виконавця були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваної постанови за п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ.

Також звернула увагу, що повноваження Державної виконавчої служби щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі щодо прийняття рішення державним виконавцем про закриття виконавчого провадження № 73533508 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження за своєю правовою природою є дискреційними.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що на виконанні у відповідача перебуває ЗВП № 59959397 до якого 06.12.2023 приєднано ВП № 73533508 з примусового виконання постанови ВПВР ДДВС МЮУ № 56458460 від 06.12.2023 про стягнення з ПрАТ АЗОТ виконавчого збору у розмірі 237948,57 грн.

Постановою від 06.12.2023 старший державний виконавець ВПВР ДДВС МЮУ відкрив виконавче провадження № 73533508 з виконання постанови № 56458460 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 237948,57 грн.

В ході примусового виконання ЗВП № 59959397 відповідачем з ПрАТ АЗОТ було примусово стягнуто за рахунок реалізації належного боржнику майна суму в розмірі 237948,57 грн.

Зокрема, державним виконавцем проведено розрахунок стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням ВП № 59959397.

Так, згідно розрахунків розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № 59959397 про стягнення з ПрАТ АЗОТ від 07.12.2023 у четверту чергу було погашено на 21,03% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 50032,96 грн;

- згідно розрахунку від 20.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,52% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 36687,11 грн;

- згідно розрахунку від 29.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,16% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 28982,85 грн;

- згідно розрахунку від 30.04.2024 у четверту чергу було погашено на 100% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 122245,65 грн.

У зв`язку з тим, із фактичним стягненням з ПрАТ АЗОТ виконавчого збору у розмірі 237948,57 грн у повному обсязі, 01.05.2024 старший державний виконавець ВПВР ДДВС МЮУ виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 73533508 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону № 1404-VІІІ.

Дії відповідача щодо розподілу коштів у сумі 237948,57 грн, а також прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження № 73533508 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України Про виконавче провадження позивач вважає протиправними, у зв`язку із чим звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Спірні відносини врегульовані Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VІІІ (далі Закон № 1404-VIII).

Згідно статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Приписами статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.

Частиною першою статті 13 Закону № 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 45 Закону № 1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розглядаючи адміністративний позов по суті спору, предметом якого є правомірність дій державного виконавця щодо розподілу стягнутих з позивача коштів у сумі 237948,57 грн, суд зазначає таке.

Як встановив вище суд, в ході примусового виконання ЗВП № 59959397, відповідач примусово стягнув з ПрАТ АЗОТ за рахунок реалізації належного позивачу майна суму в розмірі 237948,57 грн (виконавчий збір згідно постанови від 06.12.2023 ВП № 56458460).

Так, згідно розрахунків розподілу стягнутих з боржника сум для задоволення вимог стягувачів за зведеним виконавчим провадженням № 59959397 про стягнення з ПрАТ АЗОТ від 07.12.2023 у четверту чергу було погашено на 21,03% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 50032,96 грн;

- згідно розрахунку від 20.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,52% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 36687,11 грн;

- згідно розрахунку від 29.12.2023 у четверту чергу було погашено на 19,16% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 28982,85 грн;

- згідно розрахунку від 30.04.2024 у четверту чергу було погашено на 100% виконавчий документ ВП № 73533508 (постанова ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460) в сумі 122245,65 грн.

Суд врахував, що правомірність постанови ВПВР ДДВС України від 06.12.2023 № 56458460 була предметом спору у адміністративній справі № 580/12022/23 (у вказаній справі ухвалою судді від 20.12.2023 відкрито провадження, а 23.02.2024 суд ухвалив рішення про визнання протиправною та скасування вказаної постанови).

У подальшому, постановою від 20.05.2024 у справі № 580/12022/23 Шостий апеляційний адміністративний суд рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 23.02.2024 залишив без змін.

Встановлені обставини вказують на те, що на час початку розподілу стягнутих з позивача сум виконавчого збору, спору щодо правомірності постанови від 06.12.2023 № 56458460 ще не існувало. У свою чергу, на дату завершення розподілу було відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання протиправною та скасування постанови від 06.12.2023 № 56458460. З урахуванням зазначеного, беручи до уваги, що розподіл здійснено державним виконавцем у четверту чергу, тобто у відповідності до вимог ст. 45 Закону України Про виконавче провадження суд доходить висновку про відсутність у оскаржуваних діях державного виконавця ознак протиправності та, як наслідок, про необґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Крім того, доводи позивача щодо протиправності постанови від 01.05.2024 у ВП № 73533508 суд також вважає необґрунтованими, оскільки, станом на час її прийняття було відсутнє рішення суду, яке набрало законної сили про визнання протиправною та скасування постанови від 06.12.2023 № 56458460.

Таким чином, позовні вимоги і в цій частині суд вважає необґрунтованими.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а вимоги такими, у задоволенні яких належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 271, 272, 287, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач Приватне акціонерне товариство Азот (18028, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72, );

2) відповідач Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 31.05.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК