Справа № 400/1944/23
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 р. Категорія: 106020000м. ОдесаСправа № 400/1944/23
Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

час і місце ухвалення: письмове провадження,

м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Семенюка Г.В.,

суддів Домусчі С.Д., Шляхтицького О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дії відповідача, пов`язані з відмовою звільнити позивача; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення солдата ОСОБА_1 на підставі підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляду), мотивуючи його тим, що ним був подано рапорт 15.10.2022 в якому просив звільнити його з військової служби підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, однак не отримав жодної відповіді, відтак відповідач протиправно не вчинив дії щодо його звільнення з підстав передбачених Законом.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) щодо не звільнення з військової служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу". Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) прийняти рішення, яким звільнити від проходження військової служби ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) згідно поданого рапорту від 15.10.2022. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов частково, суд першої інстанції не врахував, що в журналі реєстрації вхідних документів ВЧ НОМЕР_1 рапорт на звільнення ОСОБА_1 не зареєстрований та не надходив до служби діловодства. Також, зазначає що позивач перебуває в статусі військовослужбовця, який самовільно залишив частину. Отже, апелянт вважає, що перш ніж розглядати рапорт на звільнення, позивач повинен повернутись до розташування Військової частини.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке:

Судом першої інстанції встановлено, що Позивач був призваний до Збройних Сил України, в зв`язку з мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_5 окрема мотопіхотна бригада, посада-стрілець).

15.10.2022 позивач звернувся з рапортами, в яких просив звільнити його з військової служби на підставі п.п. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, а саме через наявність у нього батька, який потребує стороннього нагляду До заяви були додані докази зазначеного у рапорті.

Через не отримання відповіді та не вчинення дій відповідачем щодо звільнення позивача з військової служби, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що станом на день розгляду справи матеріали справи не містять доказів, що рапорт позивача було розглянуто, або позивач його відкликав. Таким чином, враховуючи, що рапорт позивача відповідачем не розглянутий, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

П`ятий апеляційний адміністративний суд частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні, в Україні" введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку з введенням воєнного стану, введено тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022, воєнний стан продовжено до 25.04.2022.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України № 2212 від 21.04.2022, воєнний стан продовжено з 25.04.2022 року на 30 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17 травня 2022 року №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-IX, воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року №2500-IX воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

При цьому, Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлено Законом України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (далі - Закон № 3543).

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач має батька, який потребує сторонньої допомоги згідно виписки з постанови ЛКК від 08.09.2022 року. Позивач 15.10.2023 року подав рапорт про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами, у зв`язку (у зв`язку з необхідністю постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), які за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребують постійного догляд

Підстави звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232.

Відповідно підпункту г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах (під час воєнного стану): через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): у зв`язку з вихованням дитини з інвалідністю віком до 18 років;

у зв`язку з вихованням дитини, хворої на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитини, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, що підтверджується документом, виданим лікарсько-консультативною комісією закладу охорони здоров`я в порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, але якій не встановлено інвалідність;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним медичним висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я;

у зв`язку з наявністю дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою з інвалідністю, визнаною судом недієздатною;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю I групи;

у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд;

військовослужбовці-жінки - у зв`язку з вагітністю;

військовослужбовці-жінки, які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також якщо дитина потребує домашнього догляду тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку;

один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

військовослужбовці, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років.

Відповідно до п.п.2 п. 225 розділу XII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України № 1153/2008, від 10.12.2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Суд першої інстанції зазначає, що станом на день розгляду справи матеріали справи не містять доказів, що рапорт позивача було розглянуто, або позивач його відкликав.

Таким чином, враховуючи, що рапорт позивача відповідачем не розглянутий, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується із судом першої інстанції, що оскільки рапорт позивача не розглянутий, Військова частина НОМЕР_1 допустила бездіяльність, однак апеляційний суд не погоджується із судом першої інстанції в тому, що відповідача зобов`язано прийняти рішення, яким звільнити від проходження військової служби з огляду на таке.

Зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту, застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Дійсно, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов`язання ухвалити рішення.

Однак, як і будь-який інший спосіб захисту, зобов`язання відповідача ухвалити рішення може бути застосовано судом за наявності необхідних та достатніх для цього підстав.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З матеріалів справи не вбачається, що відповідачем було прийнято будь-яке рішення стосовно розгляду рапорту про звільнення позивача із служби, а тому апеляційний суд вважає, що з метою ефективного захисту прав, свобод та охоронюваних законом інтересів позивача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 , з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної апеляційним судом у даному судовому рішенні.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що позивач взагалі не надавав рапорт та перебуває у статусі військовослужбовця, який самовільно залишив частину, апеляційний суд ставиться критично, адже статус позивача та його місцезнаходження не є підставами для відмови у позові.

Враховуючи вище викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного Рішення було неповно з`ясовано судом обставини, що мають значення для справи, а відтак, відповідно до ст.ст. 315, ст. 317 КАС України, - оскаржуване Рішення підлягає зміні в частині щодо зобов`язання прийняти відповідне рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військову частину НОМЕР_1 , - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2023 року по справі № 400/1944/23, - змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) від 15.10.2022, з урахуванням висновків та правової оцінки наведеної апеляційним судом у даному судовому рішенні.»

В іншій частині рішення, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Г.В. Семенюк
Судді С.Д. Домусчі О.І. Шляхтицький