Справа № 620/15567/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (далі - ЦВЛК ЗС України), в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ЦВЛК Збройних Сил України від 07.07.2023 року, оформленої у виді роз`яснення та постанову від 04.04.2023 року гарнізонної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_2 про причинний зв`язок захворювання позивача з формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби»;

- зобов`язати гарнізонну військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_2 вжити заходів для встановлення постановою ВЛК причинного зв`язку захворювань позивача за формулюванням: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» з обов`язковим врахуванням виписки з журналу-обліку бойового медика 2 взводу 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_3 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що згідно виписки з журналу-обліку бойового медика 2 взводу 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_3 , в вересні-жовтні 2022 року ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою та бойовим медиком в журналі-обліку було зазначено, що після довгого перебування в бронежилеті з`явилася біль у спині з правої сторони, оніміння правої ноги до коліна. Апелянт стверджує, що захворювання хребта він отримав в період з 01.07.2022 року по 18.01.2023 року. Вважає, що такий висновок підтверджується відповіддю військової частини НОМЕР_2 від 07.08.2023 року за № 1488, в якій командир військової частини НОМЕР_2 зазначив, що під час проведення військово-лікарської комісії 01.02.2023 року були враховані надані ОСОБА_1 документи та встановлено, що травма була пов`язана із захистом Батьківщини. Крім того, апелянт вказує, що згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого, під час консультації лікаря-ендокринолога від 23.06.2022 року, йому поставлено діагноз «Цукровий діабет II типу середньої тяжкості - вперше виявлений. Апелянт вважає, що фактично захворювання на цукровий діабет II типу середньої тяжкості виникло у нього в той період, коли він виконував завдання по захисту держави від збройної агресії, починаючи з 24.02.2022 року по червень 2022 року.

15 лютого 2024 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звільнений з військової служби, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 05.04.2023 № 96 та виключений зі списків особового складу.

Відповідно до довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 04.04.2023 № 2388, ОСОБА_1 проведено медичних огляд та встановлено причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Цукровий діабет II ст, середнього ступеню важкості, декомпенсований стан. Діабетична полінейропатія вегетосенсорна форма, помірно виражена. Гіпертонічна хвороба II ст, ступінь 3, ризик високий. Дифузний кардіосклероз CH І ст. ФК II. Хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість, при сприйнятті шепітної мови на відстані 3.5 м на ліве вухо, 5 м на праве вухо. Міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, ретролістез L2 хребця І ст, з протрузиію L5-S1, стеноз міжхребцевого отвора L4-L5 зліва, з помірним порушенням функції. Хронічна вертеброгенна люмбалгія, ремісія. Сечокам`яна хвороба. Гіперплазія передміхурової залози ІІ ст, з помірним порушення функції. Діабетична мікроангіопатія ІІ ст. нижніх кінцівок. Дисгідроз ступнів. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби. Наслідки ЗЧМТ (1997 рік) струсу головного мозку, у вигляді постравматичного церебрального арахноїдиту, цефалгічного синдрому помірно вираженого. Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби.

ОСОБА_1 звернувся до ЦВЛК ЗС України з заявою щодо перегляду постанови ВЛК військової частини НОМЕР_2 про причинний зв`язок діагностованих захворювань, оформленої довідкою ВЛК від 04.04.2023 №2388.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 отримав роз`яснення від 07.07.2023 № 598/6452, в якому вказано, що за встановленим діагнозом постанову про причинний зв`язок діагностованих захворювань, згідно довідки ВЛК від 04.04.2023 № 2388, прийнято вірно. Згідно вимог підпункту "г" пункту 21.5 глави 21 розділу II Положення про військово -лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зі змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 17.11.2008 №1109/15800, постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювань у формулюванні: Захворювання, ТАК пов`язано із захистом Батьківщини», приймається якщо воно виникло у період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії або коли захворювання, яке виникло до цього у період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Зазначена постанова приймається також при хронічних прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття- військовослужбовця з діючої армії або рівніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії. Медичних документів, які дозволяють віднести, або підтверджують початок розвитку захворювань на період участі у бойових діях не надано, тому підстав для її перегляду та зміни немає. У разі надання зазначених документів ЦВЛК ЗС України повернеться до розгляду питання у встановленому законом порядку.

Не погоджуючись з рішенням ЦВЛК Збройних Сил України у формі роз`яснення та довідкою військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статі 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Статтею 1 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19 листопада 1992 року № 2801-XII передбачено, що законодавство України про охорону здоров`я базується на Конституції України і складається з цих Основ та інших прийнятих відповідно до них актів законодавства, що регулюють суспільні відносини у сфері охорони здоров`я.

У відповідності до статті 79 вищевказаного Закону, військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

За приписами пункту 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

В силу пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Порядок встановлення причинного зв`язку захворювань (поранень, контузій, травм, каліцтв) у військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, які призвані на збори, та колишніх військовослужбовців зі службою у Збройних Силах України визначено положеннями розділу 21 Положення № 402.

Згідно пунктів 21.1-21.2 пункту 21 розділу II Положення №402, у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.

Причинний зв`язок захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв у військовослужбовців, які проходять військову службу, військовозобов`язаних і резервістів, призваних військовими комісаріатами на навчальні (перевірочні) збори, при медичному огляді вирішують позаштатні постійно діючі госпітальні, гарнізонні ВЛК і ЛЛК та за потреби - штатні ВЛК.

Положеннями підпункту «ґ» пункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення №402 передбачено, що постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються, зокрема, в таких формулюваннях:

ґ) Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті «а» цього пункту.

Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Пунктом «а» підпункту 21.5 пункту 21 розділу II Положення №402 визначено, що "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів''.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки ВЛК військової частини НОМЕР_2 від 04 квітня 2023 року № 2388, ОСОБА_1 проведено медичний огляд та встановлено причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): Цукровий діабет II ст, середнього ступеню важкості, декомпенсований стан. Діабетична полінейропатія вегетосенсорна форма, помірно виражена. Гіпертонічна хвороба II ст, ступінь 3, ризик високий. Дифузний кардіосклероз CH І ст. ФК II. Хронічна двобічна сенсоневральна приглуховатість, при сприйнятті шепітної мови на відстані 3.5 м на ліве вухо, 5 м на праве вухо. Міжхребцевий остеохондроз поперекового відділу хребта, ретролістез L2 хребця І ст, з протрузиію L5-S1, стеноз міжхребцевого отвора L4-L5 зліва, з помірним порушенням функції. Хронічна вертеброгенна люмбалгія, ремісія. Сечокам`яна хвороба. Гіперплазія передміхурової залози ІІ ст, з помірним порушення функції. Діабетична мікроангіопатія ІІ ст. нижніх кінцівок. Дисгідроз ступнів. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби (а.с. 5).

Також, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 до ЦВЛК ЗС України, встановлено, що медичних документів, які дозволяють віднести або підтверджують початок розвитку захворювань ОСОБА_1 на період участі не надано, а тому, підстав для перегляду або зміни постанови про причинний зв`язок ВЛК військової частині НОМЕР_2 , оформленої довідкою ВЛК від 04.04.2023 № 2388, немає, про що ЦВЛК ЗС України прийнято рішення у формі роз`яснення від 07.07.2023 № 598/6452 (а.с. 6).

Позивач не погоджується з визначеним причинно-наслідковим зв`язком, а саме з тим, що захворювання він отримав під час проходження служби. Вважає, що причинний зв`язок його захворювання відповідає формулюванню: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини».

З аналізу приписів Положення №420 слідує, що обов`язковими умовами встановлення причинного зв`язку захворювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» є беззаперечне встановлення факту виникнення такого захворювання саме під час проходження служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби.

Крім того, причинний зв`язок формулювання «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» встановлюється у разі хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії.

Отже, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що час виникнення захворювання або час досягнення цим захворюванням визначеного ступеню розвитку має обов`язково відповідати часу проходження особою, щодо якої такий причинний зв`язок встановлюється, служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії.

Слід зазначити, що для визначення причинного зв`язку захворювань позивача із захистом Батьківщини ЦВЛК ЗС України необхідно встановити чи виникли його захворювання у періоди з 24 лютого 2022 року під час участі у забезпеченні захисту Батьківщини, або захворювання, яке виникло до цього періоду досягло, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_3 від 01.05.2023 № 786, ОСОБА_1 дійсно брав безпосередню участь у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів) по обороні державного суверенітету' та територіальної цілісності з "24" лютого 2022 року по "31''березня 2022 року, з "01" липня 2022 року по "05" липня 2022 року, з "16" липня 2022 року по "21" листопада 2022 року, з "02" грудня 2022 року по "20" грудня 2022 року (а.с. 12).

Так, апелянт вказує, що згідно виписки з журналу-обліку бойового медика 2 взводу 3 стрілецької роти в/ч НОМЕР_3 , в вересні-жовтні 2022 року ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою та бойовим медиком в журналі-обліку було зазначено, що після довгого перебування в бронежилеті з`явилася біль у спині з правої сторони, оніміння правої ноги до коліна.

Таким чином, апелянт стверджує, що захворювання хребта він отримав в період з 01.07.2022 року по 18.01.2023 року.

Крім того, апелянт вважає, що такий висновок підтверджується відповіддю військової частини НОМЕР_2 від 07.08.2023 року за № 1488, в якій командир військової частини НОМЕР_2 зазначив, що під час проведення військово-лікарської комісії 01.02.2023 року були враховані надані ОСОБА_1 документи та встановлено, що травма була пов`язана із захистом Батьківщини.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам апелянта, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про те, що витяг із журналу-обліку бойового медика не є медичним документом та не містить діагностованого захворювання, а лише скарги військовослужбовців на стан здоров`я та прийняте рішення командира за зазначеними скаргами.

Також, колегія суддів вважає, що посилання апелянта на лист командира військової частини НОМЕР_2 від 07.08.2023 року № 1488, в якому вказано про те, що під час проведення військово-лікарської комісії 01.02.2023 року були враховані надані позивачем документи та встановлено, що травма була пов`язана із захистом Батьківщини, є необгрунтованим, оскільки, повноваженням на встановлення причинного зв`язку захворювання наділені виключно військово-лікарські комісії, рішення яких приймаються у формі постанов ВЛК.

Колегія суддів наголошує, що лист командира військової частини НОМЕР_2 від 07.08.2023 року № 1488 не є постановою ВЛК, а тому, він не може бути підтвердженням причинного зв`язку захворювання ОСОБА_1 .

З приводу посилання апелянта на діагностування у нього цукрового діабету II типу середньої тяжкості, слід зазначити наступне.

Апелянт стверджує, що згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого, під час консультації лікаря-ендокринолога від 23.06.2022 року, йому поставлено діагноз «Цукровий діабет II типу середньої тяжкості - вперше виявлений,

При цьому, апелянт вважає, що фактично захворювання на цукровий діабет II типу середньої тяжкості виникло у нього в той період, коли він виконував завдання по захисту держави від збройної агресії, починаючи з 24.02.2022 року по червень 2022 року.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, виявлення захворювання та постановлення діагнозу не може ототожнюватися з періодом виникнення такого захворювання. Відтак, виявлення захворювання в період служби автоматично не означає, що таке захворювання виникло внаслідок служби у військових частинах та установах чи досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності.

Водночас, позивачем не надано доказів безпосередньої участі у забезпеченні захисту Батьківщини в період, коли йому постановили діагнози, оформлені Довідкою ВЛК від 04.04.2023 № 2388.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між безпосередньою участю у забезпеченні захисту Батьківщини та захворюваннями, щодо яких позивача визнано обмежено придатним до військової служби.

Колегія суддів вважає, що оцінка визначення того, чи пов`язані чи ні захворювання з проходженням військової служби, є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зазначив: «…у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки, це потребує спеціальних знань у медичній галузі».

Отже, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Враховуючи вищезазначене, правильним є висновок суду першої інстанції, що суд не може самостійно на власний розсуд надавати оцінку діагнозу позивача, зокрема, періоду його виникнення, оскільки, зазначені питання є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії та інших спеціалізованих експертних установ.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Кузьмишина О.М.