Справа № 160/7598/24
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 рокуСправа №160/7598/24

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

22.03.2024р. ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.03.2024р., просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягали у не нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплату в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 ;

- зобов`язати відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві, члену сім`ї загиблого військовослужбовця, дружині ОСОБА_2 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона є дружиною загиблого ОСОБА_2 , який, зокрема, у період з 01.01.2015р. по 25.03.2022р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №177мтд від 20.07.2022р. було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю. На рапорт позивача від 07.02.2023р. щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2015-2022 роки, листом №40/57/11-1026 від 13.02.2023р. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила позивача про те, що у кошторисі та штатному розпису за 2016-2017 рік кошти на виплату індексації не були передбачені; у березні 2018 року збільшено грошове забезпечення за рахунок збільшення посадового окладу, тому виплачувати індексацію почали з грудня 2018 року та з грудня 2018 року по березень 2022 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_2 нараховувалась та виплачувалась. Позивач вважає, що бездіяльність відповідача, яка виявилась у не нарахуванні та не виплаті їй, як спадкоємиці ОСОБА_2 , індексації грошового забезпечення за спірний період, яку не отримав її чоловік за життя, із застосуванням базового місяця січня 2008 року є протиправною, оскільки індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, тобто складовою грошового забезпечення (заробітної плати) військовослужбовців та проведення індексації у зв`язку із зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, а не проведення та не виплата такої індексації є протиправним обмеженням конституційних прав позивача та її чоловіка і порушенням вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» і Порядку №1078. При цьому, позивач зазначає, що оскільки вона є спадкоємицею за законом після померлого ОСОБА_2 , а тому має право на отримання індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. згідно положень ЦК України та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 (а.с.26-32).

Ухвалою суду від 01.04.2024р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано, зокрема, відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.33).

10.04.2024р. через систему «Електронний суд», на виконання вимог вказаної ухвали суду, від відповідача надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову позивача в повному обсязі посилаючись на те, що в спірний період з 01.01.2015 по 01.03.2018 ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України та у наведений період йому нараховувалась та виплачувалась індексація грошового забезпечення, яка розраховувалась із застосуванням базових місяців січень 2015 року, серпень 2015 року та січень 2016 року; в період проходження військової служби ОСОБА_2 не звертався до командування військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з проханням здійснити перерахунок індексації за період з 01.01.2015 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року; спеціальним законодавством, яке регулює виплату грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України, є пункт 1 розділу XXVIIІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 №200, згідно якого у разі смерті (загибелі) військовослужбовця грошове забезпечення нараховується повністю за той місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув) та інших виплат, крім грошового забезпечення за місяць, у якому військовослужбовець загинув, з урахуванням індексації цього грошового забезпечення, якщо вона проводилась, вказана Інструкція не передбачає; у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі №431/6232/18-ц викладено висновок, згідно з яким, при вирішенні спорів про право на спадщину на належні спадкодавцю за життя суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини; відповідач, за життя ОСОБА_2 , не проводив перерахунок індексації його грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.03.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року, право вимагати проведення такого перерахунку припинилось у зв`язку із смертю ОСОБА_2 , а позивач не набула такого права, ані як спадкоємець загиблого військовослужбовця, ані як його дружина. Окрім того, відповідач вказує на те, що позивачем пропущено, встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України, тримісячний строк. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач посилається на постанови Верховного Суду (а.с.39-46).

Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, дана справа вирішується 30.05.2024р., тобто у межах строку визначеного ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за відсутності учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Із наданих суду документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянка України ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується наявними у справі доказами (а.с.8,10,14).

ОСОБА_2 , загиблий чоловік позивачки, у спірний період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується наявними у справі доказами (а.с.20-23) та не заперечується учасниками справи.

25.03.2022р., при виконанні бойового завдання, ОСОБА_2 загинув, що підтверджується копією свідоцтва про смерть та змістом витягів з наказів №177мтд та №205мтд, наявними у справі (а.с.16, 20,21).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ (по стройовій частині) №177мтд від 20.07.2022р. було припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу частини ОСОБА_2 у зв`язку зі смертю, що підтверджується змістом його копії (а.с.20).

Зі змісту довідки №1551/02-14 від 05.10.2023р. державного нотаріуса Другої Дніпровської державної нотаріальної контори вбачається, що станом на 05.10.2023р. єдиними спадкоємцями за законом після померлого ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_1 та його доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.17).

На рапорт позивача від 07.02.2023р. щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2015-2022 роки, листом №40/57/11-1026 від 13.02.2023р. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України повідомила позивача про те, що у кошторисі та штатному розпису за 2016-2017 рік кошти на виплату індексації не були передбачені; у березні 2018 року збільшено грошове забезпечення за рахунок збільшення посадового окладу, тому виплачувати індексацію почали з грудня 2018 року та з грудня 2018 року по березень 2022 року індексація грошового забезпечення ОСОБА_2 нараховувалась та виплачувалась, що підтверджується змістом копії відповідного листа (а.с.22).

При цьому, згідно довідки про розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015р. по 25.03.2022р. вбачається, що ОСОБА_2 у спірний період виплачувалась індексація: у квітні 2015 року 64,55 грн. (базовий місяць січень 2015); у травні 2015 року 203,41 грн. (базовий місяць січень 2015); у червні 2015 року 401,94 грн. (базовий місяць січень 2015); у липні 2015 року 437,26 грн. (базовий місяць січень 2015); у листопаді 2015 року 31,69 грн. (базовий місяць серпень 2015); у грудні 2015 року 31,69 грн. (базовий місяць серпень 2015); у червні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у серпні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у вересні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у листопаді 2016 року 36,25 грн. (базовий місяць січень 2016); у грудні 2016 року 134,40 грн. (базовий місяць січень 2016); у січні 2017 року 134,40 грн. (базовий місяць січень 2016) (а.с.23).

Вказаний спір виник у зв`язку із незгодою позивача з діями відповідача, які полягали у не нарахуванні індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплату в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 , у зв`язку з чим позивач просить визнати такі дії відповідача протиправними та зобов`язати відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року; нарахувати та виплатити позивачеві, члену сім`ї загиблого військовослужбовця, дружині ОСОБА_2 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення позову позивача, виходячи з наступного.

Права, пільги та соціальні гарантії військовослужбовців визначаються Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011).

Згідно ст.9 Закону України № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч.3 ст.9 вказаного Закону).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України № 1282-ХІІ від 03.07.1991 «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст.1 цього Закону індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (ст.2 вказаного Закону).

Відповідно до ст.4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно зі ст.5 зазначеного Закону підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

Як встановлено судом з матеріалів справи, ОСОБА_2 у спірний період виплачувалась індексація: у квітні 2015 року 64,55 грн. (базовий місяць січень 2015); у травні 2015 року 203,41 грн. (базовий місяць січень 2015); у червні 2015 року 401,94 грн. (базовий місяць січень 2015); у липні 2015 року 437,26 грн. (базовий місяць січень 2015); у листопаді 2015 року 31,69 грн. (базовий місяць серпень 2015); у грудні 2015 року 31,69 грн. (базовий місяць серпень 2015); у червні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у серпні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у вересні 2016 року 59,45 грн. (базовий місяць січень 2016); у листопаді 2016 року 36,25 грн. (базовий місяць січень 2016); у грудні 2016 року 134,40 грн. (базовий місяць січень 2016); у січні 2017 року 134,40 грн. (базовий місяць січень 2016), що підтверджується змістом копії довідки про розрахунок індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015р. по 25.03.2022р. (а.с.23).

Доказів звернення ОСОБА_2 до відповідача із рапортами щодо проведення донарахування чи перерахунку спірної індексації матеріали справи не містять та сторонами суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1227 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Відповідно до п.1 розділу XXVIIІ Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 (надалі - Інструкція №200) визначено, що у разі смерті (загибелі) військовослужбовця грошове забезпечення нараховується повністю за той місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув).

У разі індексації грошового забезпечення військовослужбовців грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців виплачується з урахуванням такої індексації.

Згідно з п.3, п.4 розділу XXVIIІ Інструкції №200 передбачено, що особам, зазначеним у пункті 1 цього розділу, також виплачуються одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на отримання яких виникло у військовослужбовця до дня смерті (загибелі), або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, або оголошення померлим.

Грошове забезпечення особам, зазначеним у пункті 1 цього розділу, виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі), або з того дня, з якого його визнано безвісно відсутнім або оголошено померлим.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п. 4 ч. 1 статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця: зокрема - права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Аналізуючи зазначені вище правові норми, слід дійти висновку, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.

Така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №484/3648/16-а, від 29.04.2020 у справі №576/1388/17, від 09.02.2023р. у справі №600/1290/20-а та від 22.04.2024р. у справі №380/5501/23.

Таким чином, з аналізу вищенаведених норм та встановлених обставин справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на перерахунок суми грошового забезпечення з нарахуванням суми його індексації з встановленням «базового» місяця січня 2008 року, а тому позовні вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 , є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, за ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, покладається на кожну сторону, тобто, у даному випадку, на позивача.

Однак, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про протиправність дій відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 після його загибелі, з урахуванням положень чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини, встановлених судом обставин у справі та висновків Верховного Суду, які наведені вище.

При цьому, судом відхиляються посилання відповідача у відзиві на позов на те, що позивачем пропущено, встановлений статтею 233 Кодексу законів про працю України, тримісячний строк, оскільки предметом розгляду даної справи є не нарахування та не виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2015 по 01.03.2018, а тому право на звернення до суду із цим позовом відповідно до положень ч.2 ст.233 КЗпП України (в редакції, чинній до 19 липня 2022 року) не обмежене будь-яким строком, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у його постанові від 19.01.2023р. у справі №460/17052/21, яка підлягає обов`язковому врахуванню адміністративним судом при розгляді даної справи за приписами ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Всі інші доводи позивача та відповідача, викладені у позові та відзиві на позов, не спростовують висновків суду, тому не беруться судом до уваги.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 2 вказаного Кодексу, перевіривши правомірність дій відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що відповідач, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано та з врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, судом не встановлено порушень прав позивача діями відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 після його загибелі, а тому у задоволенні даних позовних вимог позивачеві слід відмовити.

Виходячи з того, що у адміністративного суду відсутні обґрунтовані правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо не нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 в період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січня 2008 року та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_2 після його загибелі (основної вимоги), а, відповідно, і відсутні підстави для задоволення похідних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року; нарахувати та виплатити позивачеві, члену сім`ї загиблого військовослужбовця, дружині ОСОБА_2 , індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2015р. по 01.03.2018р. включно.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.

При прийнятті даного рішення, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява №65518/01 від06.09.2005; п.89), "Проніна проти України" (заява №63566/00 від18.07.2006; п.23) та "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04 від10. 02.2010; п.58), яка полягає у тому, що принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) 09.12.1994, п.29).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не вбачає підстав для їх розподілу у порядку, встановленому ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, по-перше, лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб`єкта владних повноважень; по-друге, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували понесення ним будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи з урахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору за п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 134, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва