Справа № 480/2573/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 р.Справа № 480/2573/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Курило Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Реброва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання" на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024, головуючий суддя І інстанції: С.В. Воловик, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 03.04.24 року по справі № 480/2573/24

за позовом Головного управління ДПС у Сумській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання"

про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Сумській області звернулося до Сумського окружного адміністративного суду із заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання", в якій просить суд:

- визнати обґрунтованим застосування адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання", що перебуває (розміщене, зберігається) за адресами: м. Суми, вул. Горобинова, 15 та м. Суми, вул. Нижньосироватська, 61/1, відповідно до рішення в.о начальника Головного управління ДПС у Сумській області Артема Снєжка від 02.04.2024 №749/18-28-07-03-06.

В обґрунтування поданої заяви ГУ ДПС у Сумській області зазначило, що на підставі наказу № 670-кп від 25.03.2024 та відповідно до направлення №1077/18-28-07-03 від 25.03.2024, головним державним інспектором Михайловою Л.В. о 15 год. 53 хв. 01.04.2024 здійснено прибуття за адресою: м. Суми, вул. Горобинова, 15, для проведення документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання", проте, представник ТОВ "Агрофермпостачання" відмовився від допуску до проведення перевірки. У зв`язку з недопуском до перевірки посадових осіб ГУ ДПС у Сумській області, складено Акт про відмову від допуску до проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Агрофермпостачання" № 431/18-28-07-03-07/38522590 від 02.04.2024 та прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання" №749/18-28-07-03-06 від 02.04.2024.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду 03.04.2024 заяву Головного управління ДПС у Сумській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання" про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту -задоволено.

Визнано обґрунтованим застосування адміністративного арешту майна платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання", що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Суми, вул. Горобинова, 15 та м. Суми, вул. Нижньосироватська, 61/1, відповідно до рішення в.о начальника Головного управління ДПС у Сумській області Артема Снєжка від 02.04.2024 №749/18-28-07-03-06.

Не погодившись з вказаним рішенням, ТОВ "Агрофермпостачання" подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Сумського окружного адміністративного суду 03.04.2024 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Сумській області про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту відмовити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що матеріали справи не містять доказів вручення представникам відповідача копії наказу на проведення позапланової документальної перевірки ТОВ "Агрофермпостачання", а містить лише акт відмови від підписання направлення на перевірку. Зазначає, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених документів нормами Податкового кодексу України платнику податків є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїздної або фактичної перевірки.

Відповідно до відзиу на апеляційну скаргу позивач зазначає, що головним державним інспектором відділу перевірок з питань відшкодування ПДВ та позапланових перевірок з інших податків управління податкового аудиту ГУ ДПС у Сумській області виконані передбачені ст. 81 ПК України умови допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, оскільки посадовій особі ТОВ "Агрофермпостачання", а саме директору ОСОБА_1 пред`явлено копію наказу ГУ ДПС у Сумській області на проведення перевірки від 25.03.2024 №670-кп, пред`явлено для ознайомлення направлення на перевірку від 25.03.2024 № 1077/18-28-07-03 та службове посвічення. Також, 01.04.2024 о 17:00год. у зв`язку з недопуском до перевірки складений акт про відмову в допуску до проведення перевірки від 02.04.2024, який наданий для ознайомлення та отримання директору ТОВ "Агрофермпостачання" та акт від 02.04.2024 "Про відмову від підписання направлення на перевірку ТОВ "Агрофермпостачання від 25.03.2024", однак в подальшому директор підприємства відмовився від отримання вказаних актів, у зв`язку з чим також складено акт про відмову від підписання вищевказаних документів. Позивач вказує, що факт складання зазначених актів підтверджує недопуск відповідачем посадову особу контролюючого органу до проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що 25.03.2024 Головним управлінням ДПС у Сумській області на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4, п.78.1 ст.78. п.82.2 ст.82 та п.п.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ та у зв`язку з ненаданням ТОВ "Агрофермпостачання" відповіді та документального підтвердження на письмовий запит ГУ ДПС у Сумській області, прийнято наказ № 670-кп про проведення документальної позапланової виїзної перевірки діяльності ТОВ "Агрофермпостачання" з 01 квітня 2024 року тривалістю 3 робочі дні. Перевірку вирішено провести за період діяльності з 01.11.2023 по 30.11.2023 з питань дотримання вимог податкового законодавства при визначенні податкового зобов`язання в декларації з податку на додану вартість за листопад 2023 року та реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.6).

Також, Головним управлінням ДПС у Сумській області видане направлення на перевірку від 25.03.2024 №1077/18-28-07-03 (а.с.7).

01.04.2024 представник ГУ ДПС у Сумській області прибула для проведення перевірки ТОВ "Агрофермпостачання".

02.04.2024 посадовою особою ГУ ДПС у Сумській області складено Акт про відмову в допуску посадової особи Головного управління ДПС у Сумській області до проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Агрофермпостачання" № 431/18-28-07-03-07/38522590 (а.с.8-9).

02.04.2024 Головним управлінням ДПС у Сумській області прийнято Рішення № 749/18-28-07-03-06 про застосування адміністративного арешту майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання" (), що перебуває (розміщене, зберігається) за адресою: м. Суми, вул. Горобинова, 15 та м. Суми, вул. Нижньосироватська, 61/1 (а.с.13).

З урахуванням ст. 283 КАС України, ГУ ДПС у Сумській області звернулось до суду з заявою про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна платника податків.

Задовольняючи вказану заяву, суд першої інстанції виходив з їх обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини, що склалися у справі, є Податковий кодекс України.

Згідно з пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема, не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи (п.п.16.1.9); допускати посадових осіб контролюючого органу під час проведення ними перевірок до обстеження приміщень, територій (крім житла громадян), що використовуються для одержання доходів чи пов`язані з утриманням об`єктів оподаткування, а також для проведення перевірок з питань обчислення і сплати податків та зборів у випадках, встановлених цим Кодексом (п.п.16.1.13).

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право:

- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (п.п.20.1.4);

- доступу під час проведення перевірок до територій, приміщень (крім житла громадян) та іншого майна, що використовуються для провадження господарської діяльності та/або є об`єктами оподаткування, або використовуються для отримання доходів (прибутку), або пов`язані з іншими об`єктами оподаткування та/або можуть бути джерелом погашення податкового боргу (п.п.20.1.13).

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Нормами пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 81.2 статті 81 Податкового кодексу України передбачено, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня. Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту контролюючими органами визначені у статті 94 Податкового кодексу України.

У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 94.1 статті 94 Податкового кодексу України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Згідно з підпунктом 94.2.3 пункту 94.2 статті 94 Податкового кодексу України арешт майна може бути застосовано, якщо з`ясовується, зокрема, така обставина: платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Відповідно до пункту 94.6 статті 94 Податкового кодексу України керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу за наявності однієї з обставин, визначених у пункті 94.2 цієї статті, приймає рішення про застосування арешту майна платника податків.

Пунктом 94.10 статті 94 Податкового кодексу України встановлено, що арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.02.2023 у справі №640/17091/21 зазначив, що під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення.

Також, Верховний Суд у вищевказаній постанові зазначив:

"У разі створення платником податків перешкод у реалізації податковим органом своєї компетенції (права на проведення перевірки за наявності законних підстав) безпосередньо Податковий кодекс України встановлює право на вжиття способу забезпечення виконання платником податків його обов`язків - застосування адміністративного арешту майна. Відповідно, можливість вжиття цього способу не може ставитися в пряму залежність від оцінки самим платником податків законності підстав для проведення податкової перевірки, відмова у допуску до проведення якої або відмова від проведення якої з боку цього платника податків і передбачені як одна із підстав для застосування адміністративного арешту майна. Це призводить до неможливості розгляду заяви податкового органу в судовому порядку за процедурою, передбаченою статтею 283 КАС України.

Оцінку обґрунтованості заперечень платника податків щодо правомірності проведення перевірки має надавати суд в межах здійснення превентивного контролю при реалізації податковими органами певних видів його повноважень, шляхом розгляду заяв податкових органів, передбачених частиною першою статті 283 КАС України. У таких справах адміністративний суд фактично є незалежним суб`єктом, який здійснює перевірку об`єктивності прийнятого контролюючим органом рішення, та одночасно, виконує завдання захисту прав платників податків від потенційно можливих зловживань з боку суб`єктів владних повноважень.

Більш того, з огляду на частину першу статті 4 КАС України, звернення платника податків до адміністративного суду із позовом про визнання протиправним рішення податкового органу про проведення податкової перевірки чи про застосування адміністративного арешту майна або дій такого органу при проведенні перевірки підпадає під поняття публічно-правового спору (пункт 2). Визначення цього терміну не дає підстав для висновку, що публічно-правовий спір є тотожним до терміну спір про право. Отже, подання до суду адміністративного позову про протиправність рішення/дій щодо проведення перевірки або накладення адміністративного арешту не може розглядатись як підстава для відмови у відкритті провадження у розумінні пункту 2 частини четвертої статті 283 КАС України".

На виконання вимог частини другої статті 356 КАС України Верховним Судом у вищевказаній постанові сформульовано наступний правовий висновок:

"Під час розгляду заяв про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків адміністративний суд здійснює оцінку обґрунтованості рішення контролюючого органу щодо адміністративного арешту майна платника податків шляхом перевірки наявності підстав для прийняття відповідного рішення та правильності юридичної кваліфікації дій платника податків, які стали підставою для прийняття такого рішення. Обґрунтованість причин відмови у допуску посадових осіб податкового органу до проведення податкової перевірки з боку платника податків входять до предмета доказування у справах, передбачених пунктом 2 частини першої статті 283 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що у випадку наявності судового рішення про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту, платник податків не позбавлений можливості звернутися із заявою про його припинення, якщо в подальшому наказ про проведення перевірки буде визнано незаконним".

Матеріалами справи підтверджено, що 01.04.2024 незважаючи на пред`явлення директору ТОВ "Агрофермпостачання" передбачених пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України документів, зокрема, наказу на проведення перевірки, направлення на проведення перевірки, службового посвідчення, посадовій особі податкового органу документи з приводу перевірки не надані. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі обставини фактично свідчать про недопущення посадової особи податкового органу до проведення перевірки. Тобто, відповідач відмовив у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки за наявності законних підстав для її проведення.

Колегія суддів враховує, що обставина дотримання процедурних вимог заявником, підтверджується актом № 431/18-28-07-03-07/38522590 від 02.04.2024, та актами № 432/18-28-07-03-07/38522590 від 02.04.2024, № 435/18-28-07-03-07/38522590 від 02.04.2024, № 436/18-28-07-03-07/38522590 від 02.04.2024. (а.с. 8-12)

Слід зазначити, що підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків є способом забезпечення збереження поточного майнового становища платника податків і не є ані способом притягнення платника податків до відповідальності, ані способом вчинення контролюючим органом дій, направлених на реалізацію арештованого майна.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив положення нормативних актів, що регулюють спірні правовідносини та дійшов вірного висновку про обгрунтованість застосування адміністративного арешту майна платника податків ТОВ "Агрофермпостачання".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофермпостачання" залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 03.04.2024 по справі № 480/2573/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Л.В. Мельнікова Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 29.05.2024 року