Справа № 420/7099/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7099/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернувся з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України про відмову в перетинанні державного кордону України від 05.02.2024 року громадянину України ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що при перетині державного кордону через пункт пропуску Старокозаче йому було відмовлено в перетині кордону на вантажному автомобілі з метою перевезення вантажу незважаючи на реєстрацію у системі «Шлях» та за наявності всіх підтверджуючих документів. Таке рішення є протиправним та необгрутованим оскільки в ньому відсутні конкретні факти та норми які порушенні позивачем. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем поданий відзив на позовну заяву відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що 05.02.2024 в уповноваженої особи у міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення "Старокозаче-Тудора" виникли сумніви щодо наявності підстав щодо перетинання позивачем державного кордону на виїзд з України, як особи чоловічої статі, категорії 18-60, а саме в ході проведення перевірочних заходів спільно з офіцером головного оперативнорозшукового відділу встановлено не відповідність мети поїздки дійсним цілям перетинання (фірма отримувач не здійснювала замовлення вантажу), а також додатково встановлено, що особа перетинає кордон вперше та в систему «ШЛЯХ» вніс себе самостійно.

Позивачем надана відповідь на відзив в якому наполягають на задоволенні позовних вимог та вважають, що мета поїздки повністю доведена у наданих документах.

Судом встановлені такі обставини по справі.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, та згідно Витягу Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) здійснює наступний вид господарської діяльності: перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; дозволений вид робіт: міжнародні перевезення вантажів вантажними автомобілями (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів).

Згідно Витягу №37790 з реєстру платників єдиного податку видами господарської діяльності, яку здійснює ОСОБА_1 є: діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (код згідно КВЕД 46.19), неспеціалізована оптова торгівля (код згідно КВЕД 46.90), інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (код згідно КВЕД47.99), вантажний автомобільний транспорт (код згідно КВЕД 49.41), інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код згідно КВЕД 52.29).

Відповідно до Договору про надання транспортних послуг №31/01-24 від 31.01.2024 року, укладеного між ТОВ «Фіта Трейд» (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець), сторони уклали Договір, яким Виконавець зобов`язується надати Замовнику послуги, пов`язані з перевезенням вантажів по території України і країнах Європейського Союзу автомобільним вантажним транспортом, маршрут перевезення: Дніпро - Кишинів.

Із електронної митної декларації №24UA61U3 вбачається, що відправником є ТОВ «Фіта Трейд», а отримувачем SRL Star Repair Service (Кишинів, Молдава), ідентифікація і країна реєстрації трансп. засобу при відправленні/прибутті: КА7726МА, митний орган виїзду Одеська митниця, із зазначенням відповідного опису товарів, підтвердженого Декларацією виробника №1 (посвідчення про якість) від 31.01.2024 року та упаковочного листа, яким передбачено: піддони - 1 шт. 18 кг., соус упакований в пластикові пляшки, манго обліпиха соус 102 пляшки, обліпиховий соус 204 пляшки, загальна вага брутто із піддонами 537,69 кг, загальна вартість 1734,00 дол. США.

Водієм - ОСОБА_1 , офіційно було подано заявку у системі «Шлях» на перетинання кордону пункт пропуску: Старокозаче, очікувана дата перетину: 02.02.2024, із зазначенням відповідних даних про себе та автомобіль.

Рішенням № 663 від 05.02.2024 року Державної прикордонної служби України ( НОМЕР_1 прикордонний загін) відмовлено в перетинанні державного кордону України ОСОБА_2 із посиланням на Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну», та Правила перетинання ДК гр. України, затверджених ПКМУ №57 від 27.01.95 року. (а.с.25)

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням позивач звернувся до суду з цим позовом.

Дослідивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, оцінивши надані докази та приписи діючого законодавства суд приходить до наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Статтею 64 Конституції України, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Не можуть бути обмежені права свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61 62, 63 цієї Конституції.

З наведеного вбачається, що право особи на пересування та право вільно залишати територію України, передбачене статтею 33 Конституції України може бути обмежено в умовах воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введений воєнний стан який діє і по сьогодні.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30, 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до пункту 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1455 (Порядок №1455) перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначені Законом України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 №1710-УІ (далі Закон №1710-УІ), ЗУ "Про державну прикордонну службу України" від 3 квітня 2003 року № 661-IV (далі Закон № 661-IV).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про державну прикордонну службу України" від 3 квітня 2003 року № 661-IV органам, підрозділам військовослужбовцям, а також працівникам Державної прикордонної служби України, які відповідно до їх службових обов`язків можуть залучатися до оперативно службової діяльності, для виконання покладених на Державну прикордонну службу України завдань надається право шляхом опитування осіб з`ясовувати підстави перетинання державного кордону України, в`їзду на тимчасово окуповану територію або виїзду з неї, не пропускати через державний кордон України, на тимчасово окуповану територію або з неї осіб без дійсних документів на право перетинання кордону або для в`їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї, осіб, які надали завідомо неправдиві відомості під час одержання зазначених документів, осіб, яким Державною прикордонною службою України за порушення законодавства з прикордонних питань та про правовий статус іноземців чи за мотивованим письмовим рішенням суду та правоохоронних органів або постановою державного виконавця не дозволяється в`їзд в Україну або тимчасово обмежено право виїзду з України; робити в документах зазначених осіб відповідні відмітки.

Відповідно до статті 2 Закону № 1710 прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до частин 1-4 ст. 6 Закону № 1710-VI перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються лише за умови проходження прикордонного контролю та з дозволу уповноважених службових осіб Державної прикордонної служби України, а у випадках, визначених цим Законом, - посадових осіб Державної прикордонної служби України, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 7 Закону № 1710-VI паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону.

За правилами частини першої статті 14 Закону іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розв`язання спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-ХІІ (далі Закон № 3857)

На виконання вимог вказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 затверджено Правила перетинання державного кордону громадянами України (далі Правила), які визначають порядок перетинання громадянами України державного кордону.

Відповідно до пункту 2-9 Правил у разі введення в Україні воєнного стану пропуск через державний кордон водіїв транспортних засобів суб`єктів господарювання, які мають ліцензію на право провадження господарської діяльності з міжнародних перевезень вантажів та пасажирів автомобільним транспортом (далі - ліцензіати), здійснюється уповноваженими службовими особами Держприкордонслужби за умови виконання правил перетину державного кордону України та за наявності інформації про особу у відповідній інформаційній системі, адміністратором якої є Укртрансбезпека.

Інформація про водіїв, зазначених в абзаці першому цього пункту, вноситься до відповідної інформаційної системи, адміністратором якої є Укртрансбезпека, на підставі заявки ліцензіата.

Укртрансбезпека проводить перевірку інформації про транспортний засіб на основі даних, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, та вносить відповідні дані до Єдиного комплексу інформаційних систем Укртрансбезпеки.

Абзацем 11 пункту 2-9 Правил передбачено, що у разі непідтвердження мети поїздки уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, в перетинанні державного кордону в порядку, визначеному частиною першою статті 14 Закону України "Про прикордонний контроль".

Пунктом 12 Правил перетинання державного кордону визначено що для здійснення прикордонного контролю громадяни подають уповноваженим службовим особам підрозділу охорони державного кордону паспортні, а у випадках, передбачених законодавством, і підтверджуючі документи без обкладинок і зайвих вкладень. Паспортні та підтверджуючі документи громадян, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону з метою встановлення їх дійсності та належності громадянину, який їх пред`являє. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Аналізуючи приписи законів № 1710-VI та № 661-IV громадянину України відмовляють у перетинанні державного кордону з двох причин:

- у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту;

- наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України".

Крім того, як зазначено вище, абзац 11 пункту 2-9 Правил передбачає необхідність підтвердження мети поїздки, а в разі не підтвердження, уповноважені службові особи Держприкордонслужби відмовляють особам у перетині кордону.

Як встановлено судом і не спростовується відповідачем, ОСОБА_1 був внесений до інформаційної системи «Шлях», подав закордонний паспорт, посвідчення водія, витяг із системи «Шлях», документи щодо транспортного засобу, митну декларацію, договір про надання транспортних послуг та інші.

Посилаючись на статтю 14 Закону України № 1710-VI позивач зазначає, що рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим, із зазначенням конкретних причин відмови, що відсутнє у оскаржуваному рішенні.

Відповідач зазначає про те, що у уповноважених осіб при перевірці документів позивача виникли сумніви щодо наявності підстав щодо перетинання позивачем державного кордону на виїзд з України, як особи чоловічої статі категорії 18-60, оскільки встановлено не відповідність мети поїздки дійсним цілям перетинання (фірма отримувач не здійснювала замовлення вантажу), а також додатково встановлено, що особа перетинає кордон вперше та в систему «ШЛЯХ» вніс себе самостійно.

Проаналізувавши всі приписи діючого законодавства та встановлені обставини по справі, а також оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач не підтвердив під час перетину кордону мету поїздки.

Так позивач зазначає, що він надав прикордонній службі достатню кількість документів що дозволяють перетин кордону.

Суд вважає, що прикордонна служба обґрунтовано піддала сумніву мету поїздки, зазначивши про відсутність замовлення вантажу який перевозив позивач.

При цьому суд зазначає, що кількість товару який доставляв з м. Дніпро у Республіку Молдова позивач є досить незначною - 408 пляшок, вагою 509,49 кг на загальну суму 1734,00 дол. США.

Жодних доказів того, що цей товар було замовлено чи оплачено, а саме договорів, контрактів з покупцем, платіжних інструкцій надано не було.

Надана митна декларація складена безпосередньо постачальником товару ТОВ «ФІТА ТРЕЙД» і цей документ не є підтвердження замовлення.

Щодо наданого позивачем договору про надання транспортних послуг №31/01-24 від 31 січня 2024 року укладеного між ТОВ «ФІТА ТРЕЙД» та ОСОБА_1 то суд зазначає, що в ньому відсутня адреса розвантаження, а лише зазначено м. Кишинів без зазначення точної адреси та отримувача товару.

Надані докази про подальше вжиття заходів позивачем для доставки товару не є підтвердженням правомірності заявлених вимог, оскільки вони вчинялись вже після прийняття рішення.

Таким чином, за наявності наданих позивачем у пункті пропуску документів, але враховуючи незначну кількість товару та його вартість, відсутність документів на замовлення товару отримувачем, враховуючи відстань між м. Дніпро та м. Кишинів яка складає 644 км, обмеження які існують для перетину кордону чоловікам 18-60 років під час воєнного стану, суд приходить до висновку, що у посадових осіб прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону виникли обґрунтовані сумніви щодо мети поїздки ОСОБА_1 , а тому прийняте ними рішення є таким що відповідає приписам діючого законодавства.

Суд зазначає, що підтвердження мети перетину кордону як з країни проживання так і в країну прибуття, завжди було предметом з`ясування уповноважених органів обох країн і не пов`язане із введенням в Україні воєнного стану. Суд вважає, що введення воєнного стану такі вимог до осіб що перетинають кордон обґрунтовано є більш суворими, оскільки це пов`язано з необхідністю забезпечення державної безпеки.

Щодо не зазначення у оскаржуваному рішенні вищенаведених обставин як підстави для відмови у перетині кордону, то суд погоджується з такими зауваженнями позивача, але в той же час зазначає, що певні недоліки прийнятого рішення щодо його змісту не є такими що впливають на його правомірність.

Суд зазначає, що у відповідності до ч. 1. ст. 77 КАС України позивачем не доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач надав суду належні та допустимі докази, виклав правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

У підсумку, з урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та скасування Рішення № 663 від 05.02.2024 року відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.

.