Справа № 323/3695/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2024-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2024 року м. Дніпросправа № 323/3695/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2023 року

у справі № 323/3695/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування на території України серія НОМЕР_1 від 13.12.2021 року, винесену головним спеціалістом відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю за транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дмитренко Максимом Олександровичем, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.2 ст.132-1 КУпАП закрити.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 лютого 2023 року у справі № 323/3695/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі задоволено.

Судом зазначено, що винесення відповідачем оскаржуваної постанови за відсутності достатніх та переконливих доказів того, що саме позивач допустив перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами, у сукупності з обізнаністю відповідача про особу, яка насправді здійснює експлуатацію транспортного засобу - КОБАЛЬТ АС-3253/3, ДНЗ НОМЕР_2 , свідчить про те, що ним порушено принцип індивідуалізації адміністративної відповідальності. Факт притягнення відповідачем позивача до відповідальності на підставі ст. 14-3 КУпАП, яка за своїм змістом є однотипною визнаній неконституційною статті 14-1 КУпАП, дає підстави для застосування судом норм Конституції України як норм прямої дії. За наведених обставин суд вважав, що передбачені законом підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності достатніх доказів щодо вчинення правопорушення безпосередньо ним, відсутні, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, згідно якої скаржник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 28 лютого 2023 року у справі № 323/3695/21, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що позивачем допущено перевищення навантаження на здвоєнні осі транспортного засобу на 11.016 тон (41,8%), а отже його правомірно притягнуто до відповідальності згідно приписів ч.2 ст.132-1 КУпАП. Зазначає, що зміст спірної постанови повністю відповідає приписам законодавства, зокрема КУпАП. Звертає увагу, що невнесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу, незалежно від підстав такого невнесення, викликає автоматичне визначення відповідальною особою за вчинення адміністративного правопорушення особу, за якою зареєстровано транспортний засіб або ж керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований. Вказує, що притягнення до відповідальності за вчинення порушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, має особливості, а визначення відповідальною особою саме позивача здійснено правомірно згідно приписів ст.14-3 КУпАП.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідачем винесена Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має місце проживання/перебування на території України серія НОМЕР_1 від 13.12.2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн.

З тексту постанови випливає, що головний спеціаліст відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дмитренко Максим Олександрович, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WAGA-WIM35, зав. №4, установив, що 13.12.2021 року о 13 год. 51 хв., за адресою Н-08, км 528+759, Запорізька область зафіксовано транспортний засіб КОБАЛЬТ АС-3253/3, ДНЗ НОМЕР_2 та зробив висновок, що відповідальна особа Карапетян допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 41,8 % (11,016 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Вважаючи, що спірна постанова підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частиною 2 статті 132-1 КУпАП визначена відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - штраф в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку №1174). Посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли (п. 16 Порядку № 1174). Інформаційний файл - упорядкована сукупність відомостей про транспортний засіб, відповідальну особу, визначену статтею 14-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та метаданих, сформованих автоматичним пунктом (п. 2 Порядку № 1174). Автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи (п. 12 Порядку № 1174).

Отже, наведені положення Порядку №1174 передбачають технічні можливості автоматичної системи фіксації вагових параметрів, алгоритм здійснення вимірювань та порядок дій посадових осіб Укртрансбезпеки, які уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі. Зокрема, посадові особи Укртрансбезпеки використовують інформацію з інформаційних баз щодо відомостей про транспортний засіб.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем винесена постанова серія ВМ №00002827 від 13.12.2021 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 132-1 КпАП України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51000,00 грн.

Зі змісту спірної постанови вбачається, що головний спеціаліст відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Дмитренко Максим Олександрович, розглянувши відомості з матеріалів інформаційного файлу, створеного системою за допомогою технічних засобів WAGA-WIM35, зав. №4, установив, що 13.12.2021 року о 13 год. 51 хв., за адресою Н-08, км 528+759, Запорізька область зафіксовано транспортний засіб КОБАЛЬТ АС-3253/3, ДНЗ НОМЕР_2 та зробив висновок, що відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 41,8 % (11,016 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Апеляційний суд враховує, що положеннями ст.14-3 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Колегія суддів зауважує, що положення ст. 14-3 КУпАП такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), не визнавались.

За висновком Конституційного Суду України від 22.12.2010 року у справі № 1-34/2010: «суб`єктом, який підлягає адміністративній відповідальності в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є фізична особа».

Апеляційний суд зазначає, що положення ст. 14-3 КУпАП не суперечать висновку Конституційного Суду України, оскільки ст. 14-3 КУпАП визначає адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зокрема, передбачену частиною 2 і 3 ст. 132-1 цього Кодексу, яку несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Колегія суддів звертає увагу, що за умови наявності користувача транспортного засобу, у відповідності до положень ч. 1 ст. 279-7 КУпАП, позивач не був позбавлений можливості звільнитись від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП

Матеріалами справи підтверджено, транспортний засіб номерний знак НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 зареєстровано за Комишуваською селищною радою Запорізького району Запорізької області. В свою чергу, позивач є селищним головою вказаної селищної ради та це ним не заперечується. Доказів внесення до Єдиного державного реєстру транспортних засобів відомостей про належного користувача транспортного засобу номерний знак НОМЕР_2 , матеріали справи не містять.

Відтак, керуючись приписами ст.14-3 КУпАП колегія суддів зазначає, що у спірній постанові правомірно визначено саме позивача як відповідальну особу.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не подав жодних доказів суду першої інстанції, які б підтвердили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Колегія суддів не приймає докази, які долучені скаржником до апеляційної скарги, оскільки останній, у відповідності до приписів ч. 4 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, не довів неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відтак, колегія суддів зазначає, що на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено суду правомірність спірної постанови, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірна постанова підлягає скасуванню. Аргументи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28 лютого 2023 року у справі № 323/3695/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко