Справа № 400/14240/23
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2024 р.м. ОдесаСправа № 400/14240/23

Головуючий І інстанції: Гордієнко Т.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту судового рішення - 29.01.2024р.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21.11.2023р. ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Миколаївській області стосовно відмови здійснити перерахунок та виплату йому пенсії у відповідності до довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 01.06.2023р. №9/3-1083 про розмір його грошового забезпечення з 01.01.2018р. по 31.03.2019р.;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок і виплату йому пенсії відповідно до довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 01.06.2023р. за №9/3-1083 про розмір грошового забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.01.2018р. по 31.03.2019р., із врахуванням раніше виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 05.03.2019р., з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно з вказаним Законом, із урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням і відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення. Так, Департаментом з питань виконання кримінальних покарань сформовано оновлену довідку про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача станом на 05.03.2019р., на підставі якої йому було перераховано пенсію. Позивач вважає, що оскільки на підставі скасованих судовим рішенням приписів постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018р. №103, його пенсія вперше перерахована з 01.01.2018р., то саме з цієї дати він має право на перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки.

Відповідач, у свою чергу, надав до суду першої інстанції письмовий відзив, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року (ухваленим в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 01.06.2023р. №9/3-1083 про розмір грошового забезпечення з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. Зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з довідкою Департаменту з питань виконання кримінальних покарань від 01.06.2023р. №9/3-1083 про розмір грошового забезпечення з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. із врахуванням раніше виплачених сум. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач 21.02.2024р. подав апеляційну скаргу, в якій зазначив про те, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим просив скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.01.2024р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи, правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

01.06.2023р. Департаментом з питань виконання кримінальних покарань виготовлено довідку №9/3-1083 про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 для перерахунку пенсії за нормами, чинними на 05.03.2019р.

02.10.2023р. позивач звернувся до відповідача із заявою щодо перерахунку пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 01.06.2023р. за №9/3-1083 станом на 05.03.2019р., для перерахунку його пенсії з 01.01.2018р.

17.10.2023р. листом №20173-19666/К-02/8-1400/23 відповідач повідомив, що оскільки довідка про розмір грошового забезпечення від 01.06.2023р. за №9/3-1083 видана станом на 05.03.2019р., для проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. правових підстав немає.

Позивач, вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права на отримання пенсії в належному розмірі, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд 1-ї інстанції виходив з того, що довідка про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019р. є підставою для перерахунку пенсії позивача та зумовлює підстави для перерахунку його пенсії з 01.01.2018р.

Однак, колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ.

За приписами ч.3 ст.43 Закону №2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Положеннями ч.4 ст.63 Закону №2262-ХІІ визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

30.08.2017р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» №704, яка набрала чинності 01.03.2018р. і якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.

Разом з цим, 21.02.2018р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103, згідно з п.1 якої вирішено перерахувати пенсії, призначені відповідно до Закону №2262-ХІІ до 01.03.2018р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018р. відповідно до Постанови №704.

Поетапність виплати підвищення перерахованої пенсії визначена п.2 Постанови №103, згідно з яким виплата перерахованих відповідно до п.1 цієї Постанови підвищених пенсій проводиться з 01.01.2018р. у наступних розмірах: з 01.01.2018р. - 50%; з 01.01.2019р. по 31.12.2019р. - 75%; з 01.01.2020р. - 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. №45.

Абзацом 1 п.5 Порядку №45 (в редакції Постанови №103) передбачено, що під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

У додатку 2 до Порядку №45 міститься форма довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, яку Постановою №103 було викладено в новій редакції та у якій відсутні такі складові грошового забезпечення, як щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення).

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 12.12.2018р. у справі №826/3858/18, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019р., визнано протиправними та нечинними п.п.1,2 Постанови №103 та зміни до п.5 і додатку 2 Порядку №45.

Оскільки зміни, внесені Постановою №103, зокрема, до додатка 2 Порядку №45, у якому визначено форму довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, були визнані судом протиправними та нечинними, то з дня набрання законної сили рішенням суду у справі №826/3858/18 діє редакція додатка 2 до Порядку №45 до зазначених змін.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі №826/3858/18 було залишено без змін постановою Верховного Суду від 12.11.2019р., в якій суд касаційної інстанції, зокрема, вказав, що до повноважень Кабінету Міністрів України не входить зміна структури грошового забезпечення, а приводом для перерахунку пенсій є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій, саме розмір якого, а не складові, можуть змінюватись Кабінетом Міністрів України.

Тобто, з 05.03.2019р. з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі №826/3858/18, виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених у відповідності до Закону №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також додаткових видів грошового забезпечення, оскільки з цієї дати позивач має право на отримання пенсії, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою №704 відповідно до ст.ст.43 і 63 Закону №2262-ХІІ та ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII. При цьому, за змістом п.4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені ч.ч.2 і 3 ст.51 Закону.

Частиною 2 ст.51 Закону №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

З огляду на викладене, у спірних правовідносинах право позивача на перерахунок його пенсії з урахуванням додаткових складових грошового забезпечення, визначеного станом на 05.03.2019р., виникло саме з 01.04.2019р., тобто першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії.

Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020р. у зразковій справі №160/8324/19.

Судова колегія зазначає, що Верховний Суд не відступав від правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020р. у зразковій справі №160/8324/19.

Довідка про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019р. є підставою для перерахунку його пенсії з 01.04.2019р. та, у свою чергу, не зумовлює підстав для перерахунку його пенсії з 01.01.2018р. до 31.03.2019р. (проміжку часу, що передує даті збільшення грошового забезпечення), що помилково не враховано судом першої інстанції.

Суд також враховує, що попри чинність у спірний період Постанови №103 Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019р. у справі №913/204/18, від 10.03.2020р. у справі №160/1088/19, від 11.08.2023р. у справі №380/103/22).

Колегія суддів звертає увагу, що для цілей перерахунку пенсії позивача з 01.02.2018р. підлягає врахуванню розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2018р., а не 05.03.2019р.

Водночас, доказів видачі довідки про розмір грошового забезпечення з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення станом на 01.01.2018р. матеріали справи не містять. Втім, підставою для реалізації права позивача на перерахунок пенсії з 01.02.2018р. з урахуванням додаткових складових грошового забезпечення є довідка уповноваженого органу про розмір його грошового забезпечення станом саме на 01.01.2018р.

Колегія суддів відхиляє також посилання позивача на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 11.08.2023р. у справі №380/103/22, оскільки у згаданій постанові лише відтворено зміст постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022р. у справі №520/2098/19, без врахування вищевказаних фактичних обставин цього спору.

У спірних правовідносинах слід враховувати саме правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.06.2020р. у зразковій справі №160/8324/19, оскільки у постанові від 11.08.2023р. у справі №380/103/22, на яку посилається позивач, відсутній висновок колегії суддів Верховного Суду про необхідність відступу від правових висновків Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №160/8324/19 та справа №380/103/22 не передавалась на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду.

Таким чином, суд 1-ї інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018р. по 31.03.2019р. на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019р.

Відповідно, доводи апеляційної скарги у повній мірі знайшли своє підтвердження.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у даній справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін у справі, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду 1-ї інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, в обсязі встановлених обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також у зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, у відповідності до ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне скасувати рішення суду 1-ї інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі,

Керуючись ст.ст.308,311,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 січня 2024 року - скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 29.05.2024р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко