Справа № 577/1001/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 р.Справа № 577/1001/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2024, головуючий суддя І інстанції: Буток Т.А., вул. Садова, 8, м. Конотоп, Сумська область, 41600 по справі № 577/1001/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 третя особа Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просила суд:

- поновити пропущений строк звернення до суду зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення № АП 890 від 11.12.2023, винесену Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ;

- визнати протиправною постанову по справі про адміністративне правопорушення № АТ 890 від 11.12.2023 року, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_2 про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 4 250 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28.02.2024 року відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Розгляд справи призначено здійснювати в порядку загального позовного провадження за правилами ст. 286 КАС України.

Відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_3 , було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , як таку, що подана з порушенням процесуального строку для звернення до суду.

09.04.2024 року ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначила, що на підтвердження поважності пропуску строку звернення до суду вона надала фактичні докази, які підтверджують невчасне отримання постанови. Отже, посилання відповідача на пропуск строку не підтверджено належними доказами та не заслуговує на увагу. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 09.04.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа: Конотопський відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - залишено без розгляду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову без розгляду є передчасним. Вказує, що суд застосував ч. 3 ст. 123 КАС України, яка надає повноваження суду залишити позовну заяву без розгляду у випадку, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі. Стверджує, що застосування ч. 3 ст.123 КАС України вимагає дотримання одночасно двох умов: виявлення факту пропуску строку після відкриття провадження у справі та відсутність клопотання позивача про поновлення такого строку або неповажність причин для поновлення строку, вказаних у клопотанні. Зауважує, що згідно з ч.1 ст.123 КАС України суд першої інстанції мав надати оцінку зазначеним у позові обставинам на обґрунтування відсутності факту пропуску строку, зробити висновок щодо їх обґрунтованості, або ж у випадку визнання таких причин неповажними, надати можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідач та третя особа не скористалися правом подання до суду відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд апеляційної скарги без її участі. Зазначила, що підтримує вимоги апеляційної скарги, просить їх задовольнити.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, позивачем не доведено, що причини для поновлення строку звернення до суду з даним позовом є поважними, отже позов підлягає залишенню без розгляду.

Колегія суддів вважає передчасними такі висновки суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частиною 1 ст. 168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Згідно з п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Положеннями статей 160 та 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Частинами 1, 2 ст. 169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 статті 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Верховний Суд неодноразово вказував (зокрема, у постановах від 15.04.2020 року у справі №15/2973/18, від 22.04.2020 року у справі № 811/1664/18), що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку звернення до суду.

Як свідчать матеріали справи позивач, ОСОБА_1 , 26.02.2024 /документ сформований в системі "Електронний суд" 21.02.2024/ звернулась до суду з позовом, в якому просила суд: визнати протиправною постанову по справі про адміністративне правопорушення № АТ 890 від 11.12.2023, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_2 про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 4 250 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

Враховуючи, що позивач звернулась до суду з позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, до спірних правовідносин належить застосовувати десятиденний строк звернення до суду з позовом, який обраховується з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

За змістом частин третьої та четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Однак, судова колегія звертає увагу на приписи ч. 1 ст. 123 КАС України, якими встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, у розумінні ст. 123 КАС України передумовою настання відповідних наслідків для позивача у вигляді залишення позову без розгляду через пропуск встановленого процесуальним законом строку звернення до суду з позовом, - є надання останньому можливості скористатись правом подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші підстави для поновлення строку, аніж ті, які були зазначені ним в первинній заяві про поновлення строку, у разі визнання таких судом неповажними.

При цьому, вказані правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші підстави для поновлення строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі (частини третя та четверта статті 123 КАС України).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що разом із вимогою визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № АП 890 від 11.12.2023, позивач у позовній заяві просила суд поновити пропущений строк звернення до суду зі скаргою на постанову по справі про адміністративне правопорушення № АП 890 від 11.12.2023, винесену Начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 . В обґрунтування клопотання позивач зазначила про неотримання оскаржуваної постанови та про ознайомлення із вказаною постановою під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № .02.2024. Враховуючи те, що оскаржувана постанова ОСОБА_1 не була вручена взагалі, а з нею вона ознайомилась лише 17.02.2024, то позивач вважає, що строк звернення до суду з позовом пропущено з поважних причин, а отже такий строк підлягає поновленню.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України, суд першої інстанції мав надати оцінку зазначеним у позові обставинам на обґрунтування відсутності факту пропуску строку, зробити висновок щодо їх обґрунтованості, або ж у випадку визнання таких причин неповажними, надати можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку.

Проте, судом першої інстанції під час відкриття провадження у справі, не було встановлено факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та не було надано оцінки зазначеним у позові обставинам на обґрунтування відсутності факту пропуску строку. При цьому, в ухвалі про відкриття провадження у справі від 28.02.2024 суд зазначив, що позовна заява подана з дотриманням вимог ст.ст. 160, 161 КАС України. Підстав для залишення без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження у справі не вбачається.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів зазначає, що передумовою настання відповідних наслідків - залишення позову без розгляду, у разі встановлення судом першої інстанції факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду та визнання неповажними, наведених ним під час звернення до суду з позовом, підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, є залишення позову без руху із наданням позивачу можливості скористатися правом вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, суд першої інстанції повинен був вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу вказати інші підстави для поновлення строку. І лише у разі, якщо підстави, вказані позивачем у заяві будуть визнані неповажними, суд мав залишити позовну заяву без розгляду.

Натомість, як під час відкриття провадження у справі, так і під час відкладення розгляду справи за результатом судового засідання 07.03.2024, судом не було встановлено факту пропуску позивачем строку звернення до суду з позовною заявою, не визнано неповажними зазначені позивачем у позові обставини на обґрунтування відсутності факту пропуску такого строку та матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачу скористатися правом вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду, ніж ті які зазначені нею у позові.

Таким чином, лише у рішенні про залишення позову без розгляду, суд констатував, що позивачем пропущено строк на звернення до адміністративного суду та, що позивачем не доведено поважність причин для поновлення такого строку, не надавши позивачу можливості вказати інші причини поважності пропуску строку звернення до суду.

За наведеного правового регулювання та обставин справи, колегія суддів вважає належними доводи апеляційної скарги позивача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про передчасність висновку суду першої інстанції про наявність передбачених ч. 4 ст. 123 КАС України підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 .

Інші доводи і заперечення сторін по справі, з урахуванням наведеного, на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Колегія суддів також зазначає, що згідно ч.ч. 2, 3 КАС України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Відповідно до п. 16 ч. 5 ст. 243 КАС України окремим документом викладаються ухвали з питань: залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, питання про залишення заяви без розгляду є процедурним питанням, пов`язаним з рухом справи в суді першої інстанції, яке вирішуються судом шляхом постановлення ухвали.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що суд першої інстанції в межах даної справи вирішив питання про залишення заяви без розгляду не шляхом постановлення ухвали, а шляхом ухвалення рішення суду, що є порушенняням норм процесуального права.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно з ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, дійшов передчасних висновків та порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення за результатом розгляду питання та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.04.2024 по справі № 577/1001/24 скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді О.М. Мінаєва З.О. Кононенко