Справа № 420/12411/24
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73036) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУ ПФУ в Херсонській області), у якому позивач просить суд: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому - ОСОБА_1 , у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; - зобов`язати відповідача зарахувати до його - ОСОБА_1 , стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоди роботи з 01.09.1995 по 03.01.1999 включно; - зобов`язати відповідача призначити йому - ОСОБА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників та відповідно до положень п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 27.09.2021 року він перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області та отримує пенсію по інвалідності. При цьому, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 він працював на посадах, які включено до Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У зв`язку з викладеним, 21.12.2023 року він подав до пенсійного органу заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатом розгляду якої йому відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років, при наявному 8 років.

Між тим, згідно розрахунку пільгового стажу до нього не зараховано період роботи з 01.09.1995 по 03.01.1999 майстером в синцовому цеху основної виробничої ділянки ВАТ «УКРЦИНК», що позивач вважає протиправним, оскільки спірний період підтверджується трудовою книжкою, що є основним документом, який підтверджує стаж роботи. Крім того, вказаний період підтверджується наказом №362 про включення його посади до посад, робота на яких дає право на зарахування пільгового стажу.

Позивач зазначає, що враховуючи період роботи з 01.09.1995 по 03.01.1999 на ВАТ «УКРЦИНК» його пільговий стаж становить 10 років та 6 місяців, що є достатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 29.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у строк не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

Ухвалою суду від 30.05.2024 відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення співвідповідача по справі.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що ОСОБА_1 з 27.09.2021 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Донецькій області та отримував пенсію по інвалідності.

21.12.2023 позивач подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, за результатами розгляду якої за принципом екстериторіальності відповідачем прийнято рішення №45 від 27.12.2023 про відмову у призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу в 10 років.

До пільгового стажу не зараховано період з 01.09.1995 по 03.01.1999, який при первинному призначенні пенсії по інвалідності також не було зараховано до загального страхового стажу, адже уточнюючої довідки заявник не надав.

Спірний період не зараховано до пільгового стажу, оскільки: - на записі про звільнення стоїть печатка підприємства, назву якого неможливо ідентифікувати; - до заяви надано наказ №362, який підтверджує лише факт проведення атестації робочих місць на підприємстві, проте, уточнюючої довідки (необхідної для підтвердження пільгового стажу) за спірний період надано не було.

Вказані обставини унеможливлюють зарахування зазначеного періоду ні до страхового, ні до пільгового стажу Позивача.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру предстанвик відповідача зазначає, що ГУ ПФУ в Херсонській області не уповноважений приймати рішення про призначення пенсії, оскільки ним вже прийнято рішення на виконання принципу екстериторіальності відносно заяви ОСОБА_1 від 21.12.2023.

Крім того, предстанвик відповідача вказує, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих позивачем документів, є дискреційним повноваженням відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 , з 20.09.2022 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа згідно з довідкою №5105- (адресою реєстрації визначена АДРЕСА_1 ; адресою місця проживання - АДРЕСА_2 ).

Сторонами не заперечується, що з 27.09.2021 позивач перебуває на обліку ГУ ПФУ в Донецькій області та отримував пенсію по інвалідності (згідно з довідкою серії 12 ААГ №232182 інвалідність третьої групи ОСОБА_1 встановлена на строк до 01.12.2023).

21.12.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Донецькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до якої додав, зокрема: паспорт та індентифікаційний номер, трудову книжку та інші документи.

За принципом ектериторіальності заяву розглянуто відповідачем ГУ ПФУ в Херсонській області, за результатом чого прийнято рішення від 27.12.2023 року №45, яким заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через відсутність стажу, а саме: при необхідному пiльговому стажу на роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком №1 в 10 років пільговий стаж заявника становить 8 років.

В рішенні не зазначено, які саме періоди трудової діяльності позивача не зараховано до пільгового стажу роботи.

Згідно з розрахунком стажу «Робота за списком №1» до пільгового стажу позивача зараховано лише періоди роботи на ТОВ «Свинець».

Позивач, вважаючи, що він має право на зарахування до пільгового стажу періоду роботи на ВАТ «УКРЦИНК» з 01.09.1995 по 03.01.1999 та право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, звернувся до суду з цим позовом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно з ч.1 ст.114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передабчено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абз.1 ч.1 ст.26 Закону №1058-IV: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Статтею 62 Закону №1058-IV визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Приписами ч.5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд в постанові від 21.02.2018 року по справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону №1788-ХІІ.

Отже, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка.

Процедура застосування Списків №1 і №2 визначена Порядком застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383 (далі Порядок №383).

Відповідно до п.3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача період роботи з 01.09.1995 по 03.01.1999 в ВАТ «УКРЦИНК» на посаді майстра основної виробничої ділянки синцового цеху.

У вказаний період діяли затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

До Списку №1 входить посада майстра з одержання металу плавильним і електротермічним способами на металургійному виробництві (кольорові метали) (код списку професії 1070500б-23187), зайнятість на якій повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до записів №6-7 трудової книжки серії НОМЕР_1 позивач з 01.09.1995 по 03.01.1999 працював у Відкритому акціонерному товаристві «УКРЦИНК» на посаді майстра основної виробничої ділянки синцового цеху. Вказаний запис не містить будь-яких виправлень або помилок та корелюється з іншими записами трудової книжки.

На період внесення записів до трудової книжки позивача в рамках спірних періодів діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 №58 (далі Інструкція №58), відповідно до п.1.1. якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Пунктом 4.1. Інструкції №58 передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Суд вважає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи та ці записи є належними та допустимими доказами для підтвердження його трудового стажу та підлягають зарахуванню до страхового стажу. Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Крім того, суд враховує, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки та інших документів, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Відповідач у відзиві на позовз ставить під сумнів відомості, які занесені до трудової книжки щодо спірного періоду трудової діяльності позивача, оскільки запис засвідчено печаткою, що відображена нечітко без назви підприємства.

Верховний Суд у своїх постановах від 28.02.2018 у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 04.09.2018 у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 у справі №548/2056/16-а неодноразово висловлював позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові Верховного Суду від 06.03.2018 по справі №754/14898/15-а сформовано правовий висновок, згідно якого підставою для призначення пенсії є наявність стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Оскільки законодавець чітко визначив, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Наявність же відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням страхового стажу.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить всі необхідні записи про роботу у спірний період з 01.09.1995 по 03.01.1999, а саме відомості про дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача.

Пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, Порядок №637, застосовується в разі коли відсутня трудова книжка, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Оскільки записи №6-7 у трудовій книжці позивача щодо його роботи у період з 01.09.1995 по 03.01.1999 належним чином здійснені, суд вважає, що такий період підтверджується трудовою книжкою та повинен бути зарахований ГУ ПФУ в Херсонській області до його трудового стажу без надання інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Позивач у змісті позову просить визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Судом встановлено, що рішенням ГУ ПФУ в Херсонській області від 27.12.2023 року №45 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (перехід на інший вид пенсії).

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3- рп/2003).

Таким чином, ефективний спосіб захисту прав та інтересів особи в адміністративному суді має забезпечувати максимально дієве поновлення порушених прав за існуючого законодавчого регулювання.

Оскільки відповідачем прийнято рішенням від 27.12.2023 року №45, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, суд з метою ефективного захисту порушених прав вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та поновити порушені права позивача шляхом визнання протиправним і скасування рішенням від 27.12.2023 року №45, яким відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Між тим, пунктом 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року, встановлено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

З оскаржуваного рішення не вбачається, чи був відповідачем проведений всебічний, повний і об`єктивний розгляду всіх поданих документів для призначення пенсії, тобто не вбачається чи є єдиною підставою для відмови у призначенні пенсії позивачу не зарахування йому до стажу спірних періодів роботи, що визнано судом неправомірним.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. При цьому під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Зокрема, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї норми, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коди ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на заявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норм) закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.

Суд вважає, що відповідач приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та захисту шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області зарахувати до пільгового стажу позивача період роботи з 01.09.1995 по 03.01.1999 у ВАТ «УКРЦИНК» на посаді майстра основної виробничої ділянки синцового цеху та повторно розглянути заяву позивача від 21.12.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

При цьому, суд не приймає доводи представника відповідача що він не уповноважений на виконання вимог зобов`язального характеру, у зв`язку з виконанням принципу екстериторіальності, оскільки саме ГУ ПФУ в Херсонській області як суб`єктом владних повноважень прийнято рішення, яке суд визнав протиправним.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Згідно наявної в матеріаліалах справи квитанції позивач за подання адміністративного позову сплатив 1211,20 грн судового збору.

Зважаючи на викладене, на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1000 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ГУ ПФУ.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73036, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області від 27.12.2023 року №45, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах (перехід на інший вид пенсії).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 період роботи з 01.09.1995 по 03.01.1999 у Відкритому акціонерному товаристві «УКРЦИНК» на посаді майстра основної виробничої ділянки синцового цеху та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.12.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1000 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва