Справа № 280/4490/24
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Справа № 280/4490/24 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., за участю секретаря судового засідання Шаповалової А.С., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), у якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження № 74008326 від 03.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі № 280/2837/22 зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь позивача індексацію грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, з урахуванням раніше виплачених сум. Для виконання постанови суду позивач звернувся до Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за наслідком чого було відкрито виконавче провадження №74008326. Позивач зазначає, що йому 08.04.2024 виплачено грошові кошти у сумі 4391,99 грн, у зв`язку з чим державний виконавець 03.05.2024 прийняв постанову про закінчення виконавчого провадження №74008326, яку він вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки військова частина при виплаті індексації грошового забезпечення застосувала січень 2016 року у якості базового місяця. Вважає постанову № 74008326 від 03.05.2024 протиправною та такою, що порушує його права.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

29.05.2024 надійшла заява Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вх.№25485), у якій відповідач зазначає, що до відділу 02.05.2024 надійшла платіжна інструкція від стягувача, щодо сплати заборгованості за виконавчим документом. Державним виконавцем 03.05.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження». Просить відмовити у задоволенні скарги стягувача та звертає увагу, заявник фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця.

Також 29.05.2024 надійшло клопотання відповідача (вх.№25486) про розгляд справи без участі уповноваженого представника відділу.

29.05.2024 надійшла заява військової частини НОМЕР_1 (вх.№25571), у якій представник третьої особи зазначає, що на виконання постанови суду військовою частиною відповідно до положень Алгоритму дій ДСЗ Міністерства оборони України 21.07.2023 № 423/4473 та пункту 4.4 Регламенту особливостей організації позовної роботи, здійснення представництва інтересів у судах, виконання рішень суддів щодо виплат за фондом грошового забезпечення, у військових частинах та установах СВ Збройних Сил України від 19.05.2022 № 32/97 30.10.2023 розраховано суми нарахованої і виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (довідка фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 № 5371 від 07.11.2023) і направлено до КСВ ЗСУ України клопотання про погодження виконання рішення суду та виділення відповідних бюджетних асигнувань для його виконання, яке було погоджене відповідно до листа командування Сухопутних військ Збройних Сил України № 116/14/7523 від 28.02.2024, який надійшов до військової частини НОМЕР_1 29.02.2024.

21.03.2024 військовою частиною НОМЕР_1 у відповідь на отриману постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 280/2837/22, виданим 13.12.2023 Запорізьким окружним адміністративним судом, поінформовано начальника Центрального відділу ДВС про здійснення військовою частиною повного алгоритму дій щодо виконання вказаного рішення суду та очікування фінансових виплат. 01.05.2024 військовою частиною НОМЕР_1 поінформовано начальника Центрального відділу ДВС про виконання в повному обсязі постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі № 280/2837/22, із наданням копії платіжної інструкції № 1346 від 08.04.2024. Відповідно до довідки фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 № 5371 від 07.11.2023 сума нарахованої компенсації ОСОБА_1 за період з 04.04.2016 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) склала 468,36 грн. Таким чином, військовою частиною НОМЕР_1 в повному обсязі і належним чином, з урахуванням вимог чинних законодавчих та відомчих нормативно-правових актів, виконано постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі № 280/2837/22, про що повідомлено Центральний відділ ДВС.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.05.2024 суд відкрив спрощене позовне провадження у цій адміністративній справі та призначив судове засідання у справі на 30.05.2024; залучив військову частину НОМЕР_1 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача. Зазначеною ухвалою суд також зобов`язав Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду у строк для подання відзиву на позовну заяву належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №74008326, але не пізніше 27.05.2024; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 надати у строк до 27.05.2024 відомості щодо базового місяця, врахованого при виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018; інформацію щодо виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі № 280/2837/22 у частині зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Фіксування судового засідання, призначеного на 30.05.2024 о 09:30 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 має статус учасника бойових дій.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі № 280/2837/22 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково:

визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 04.04.2016 по 28.02.2018 (включно);

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше виплачених сум;

у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023 рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.04.2023 у справі №280/2837/22 скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 04.04.2016 по 28.02.2018 (включно);

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, та з урахуванням раніше виплачених сум;

визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 15.03.2019 включно щомісячної фіксованої індексації 4 090,51 гривень відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078;

зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення 4090,51 гривень за період з 01.03.2018 по 15.03.2019 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, та з урахуванням раніше виплачених сум;

в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

11.03.2024 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехою Павлом Володимировичем на підставі заяви стягувача про примусове виконання на підставі виконавчого листа № 280/2837/22 відкрито виконавче провадження № 74008326 про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця), з урахуванням раніше виплачених сум.

Супровідним листом від 01.05.2024 № 2559 військова частина НОМЕР_1 повідомила Центральний відділ ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повідомила про виконання в повному обсязі постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі № 280/2837/22, що підтверджується платіжною інструкцією № 1346 від 08.04.2024. Керуючись п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження», просила закінчити виконавче провадження № 74008326 та винести відповідну постанову.

Відповідно до платіжної інструкції № 1346 від 08.04.2024 в/ч НОМЕР_1 сплатила ОСОБА_1 4391,99 грн.

03.05.2024 старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Наталією Юріївною прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що згідно платіжної інструкції № 1346 від 08.04.2024 борг погашено на прямі реквізити стягувача.

Вважаючи постанову про закінчення виконавчого провадження протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини третьої, четвертої статті 18 Закону №1404-VIII).

За частиною восьмою статті 19 Закону №1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Статтею 39 Закону №1404-VIII закріплено підстави закінчення виконавчого провадження, однією з яких є фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII).

Для повного та всебічного встановлення обставин справи при відкритті провадження суд зобов`язав Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП №74008326.

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Водночас станом на день ухвалення рішення відповідачем матеріалів виконавчого провадження ВП №74008326 суду не надано.

Зі змісту оскаржуваної постанови та заяви Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (від 29.05.2024 вх.№25485) судом встановлено, що відповідач при прийнятті постанови про закінчення провадження ВП № 74008326 від 03.05.2024 виходив виключно із повідомлених боржником даних та платіжного доручення про виплату індексації грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018.

Разом з цим, суд наголошує, що постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 74008326 від 03.05.2024 не містить відомостей про перевірку відповідачем базового місяця, врахованого військовою частиною НОМЕР_1 при обчисленні індексації грошового забезпечення, задля встановлення факту повного виконання рішення суду. З наданого третьою особою розрахунку суми нарахованої та виплаченої індексації також не є можливим встановити, який саме базовий місяць був застосований під час виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 21.06.2023 у справі №280/2837/22.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону (пункт 1); звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення (пункт 10); здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом (пункт 22).

Отже, розглядаючи позов про законність прийнятої постанови, суд має враховувати, що Законом №1404-VIII на виконавця покладено функції із забезпечення виконання обов`язкового рішення суду, на виконання якого останній має вжити усі передбачені Законом заходи в межах встановлених повноважень.

Формальний підхід до виконання судового рішення, як-то ведення переписки між державними органами та/або іншими юридичними та/або фізичними особами, яка не забезпечує реальне виконання рішення суду, не можуть вважатися достатніми та вичерпними заходами для його повного та фактичного виконання.

У постанові від 18.06.2019 у справі №826/14580/16 Верховний Суд дійшов висновку щодо безпідставності висновків судів попередніх інстанцій про те, що самі по собі вчинені державним виконавцем виконавчі дії (перевірка виконання судового рішення, винесення постанов про накладення на боржника штрафу і надіслання подання про вчинення злочину) є належними і достатніми заходами виконання судового рішення. У свою чергу, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які б підтверджували факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання.

Крім того, Верховний Суд звернув увагу, що за наслідками прийняття постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження рішення суду не лише залишилось невиконаним, а й не буде виконаним у майбутньому, що суперечить основним завданням виконавчого провадження.

Вказана позиція підтримана Верховним Судом у постановах від 07.08.2019 у справі №378/1033/17, від 04.09.2019 у справі №286/1810/17, від 07.10.2020 у справі №461/6978/19, від 25.11.2020 у справі №554/10283/18, від 13.12.2021 у справі №520/6495/2020, від 08.12.2022 у справі 457/359/21.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Аналогічна за змістом норма передбачена пунктом 6 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Більш того, пунктом 5 розділу ІІ вказаної Інструкції передбачено, що залучення виконавцем інших органів, підприємств, установ, організацій, посадових осіб, фізичних осіб при примусовому виконанні рішень здійснюється у разі, якщо їх присутність може сприяти своєчасному й повному виконанню рішень.

У межах спірних правовідносин виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження і, відповідно, більше не вживав заходів примусового виконання.

Таким чином, суд констатує, що відповідно до встановлених у справі обставин зазначене судове рішення виконано не у повному обсязі, а державний виконавець зобов`язаний здійснити всі необхідні заходи для перевірки його виконання у повному обсязі.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За сукупністю встановлених обставин, суд дійшов висновку, що рішення суду по справі №280/2837/22 не виконано військовою частиною НОМЕР_1 у частині нарахування і виплати на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 04.04.2016 по 28.02.2018 (включно) із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Суд вважає, що відповідач формально підійшов до виконання обов`язків та наданих йому законом повноважень в частині досягнення мети виконавчого провадження - виконання рішення суду та відновлення прав позивача, та зробив висновок про фактичне виконання рішення боржником в повному обсязі без фактичної перевірки такого виконання, що потягло за собою прийняття протиправної постанови про закінчення виконавчого провадження та порушення прав стягувача, який є позивачем у даній справі.

Оскільки висновок відповідача щодо виконання боржником судового рішення у справі №280/2837/22 не є повним та об`єктивним, зроблений без належного дослідження виконавцем всіх обставин та доказів виконання судового рішення, суд вважає, що у відповідача були відсутні обґрунтовані підстави для закінчення виконавчого провадження №74008326, тому постанова головного державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №74008326 від 03.05.2024 є протиправною та підлягає скасуванню.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, № 303-A, пункт 29).

Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки жодного правового значення для правильного вирішення справи не мають.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 271, 287, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження ВП № 74008326 від 03.05.2024

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: вул. Брюллова, буд.5, м.Запоріжжя, 69068; .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.05.2024.

Суддя К.В.Мінаєва