Справа № 160/5144/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2024 рокуСправа №160/5144/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
26.02.2024 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:
- зобов`язати Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськ області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховані періоди роботи колгоспі з 1978 року по 1980 рік, з 1981 року по 1983 рік та за 1985 рік відповідно до довідок про заробітну плату № 27 від 15.09.2023 року, № 28 від 15.09.2023 року, № 29 від 15.09.2023 року, що дає право на пенсію, призначити та виплачувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу отримання права згідно ст. 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.02.2024 року позовна заява була залишена без руху та позивачу запропоновано усунути недоліки.
25.03.2024 року недоліки позовної заяв позивачем були усунуті.
01.04.2024 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивача було відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 15.04.2024 року відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі та витребувані матеріали, які були на розгляді при прийнятті спірного рішення стосовно позивача.
Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час слухання справи, правом на подачу відзиву не скористався.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.09.2023 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Відділу перерахунків пенсії № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 15 від 26.09.2023 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком, оскільки відсутній необхідний страховий стаж.

Позивачу не зараховані до страхового стажу періоди роботи в колгоспі з 1978 року по 1980 рік згідно довідки № 27 від 15.09.2023 року, з 1981 року по 1983 рік згідно довідки № 28 від 15.09.2023 року, та з 1985 року згідно довідки № 29 від 15.09.2023 року.

В рішенні зазначено, що вказані вище періоди можуть буди зараховані до страхового стажу після надходження акту зустрічної перевірки.

17.11.2023 року позивачем направлене звернення на з вимогою скасувати рішення №15 від 26.09.2023 року, яким йому відмовлено в призначенні пенсії за віком, зарахувати при обчисленні пенсії до страхового стажу періоди роботи в колгоспі згідно довідок, та здійснити призначення пенсії за віком.

Листом від 22.12,2023 року № 64853-51618/Є-01/8-0400/23 відповідач повідомив, що надані позивачем довідки потребують перевірки, після надходження результатів якої можливо буде розглянути питання перегляду страхового стажу та визначення права на пенсію.

Отже, спір між сторонами виник з підстав неправомірності відмови відповідача у зарахуванні певних періодів роботи позивача до страхового стажу та як наслідок, ухвалення рішення про відмову у призначенні пенсії за віком.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж-період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній.

Даним Порядком (пункт 3) передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові розрахунки і відомості про видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а зазначено, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

З копії трудової книжки позивача, яка заповнена 17.12.1985 року, вбачаються наступні записи за спірні періоди з 1978 року по 1980 рік, з 1981 року по 1983 рік та за 1985 рік.

З 12.06.1983 року по 13.06.1985 року позивач проходив службу у лавах Радянської армії (записи № 1-2 трудової книжки).

На період проходження позивачем військової служби діяло «Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій», затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590.

Підпунктом «к» ч.1 п. 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

Отже, період проходження 12.06.1983 року по 13.06.1985 року має бути зарахований до страхового стажу позивача.

09.12.1985 року позивач був прийнятий на посаду слюсаря-медника 3 розряду в Лиховську майстерню, де працював до моменту звільнення 02.01.1986 року (записи № 3-4).

Записи про роботу з 1978 року по 1980 рік, з 1981 року по 1983 рік надана до суду трудова книжка позивача не містить.

Проте, позивачем надані довідки, визначені п. 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній № 637 від 12.08.1993 року.

Так, з довідки про заробітну плату для обчислення пенсії № 27 від 15.09.2023 року, яка видана ТОВ «Суворовське», вбачається, що з червня 1978 року по серпень включно 1978 року, в жовтні 1978 року, грудні 1978 року, протягом всього 1979 року, з січня по вересень 1980 року та з листопада по грудень 1980 року позивач отримував заробітну плату та на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України ( довідка видана на підставі книги обліку заробітної плати за 1978-1980 роки).

За інформацією, що міститься у довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 28 від 15.09.2023 року, яка видана ТОВ «Суворовське», позивач з січня 1981 року по вересень 1981 року, з листопада 1981 року по грудень 1981 року, з вересня 1982 року по червень 1983 року включно отримував заробітну плату та на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України ( довідка видана на підставі книги обліку заробітної плати за 1981-1983 роки).

В довідці про заробітну плату для обчислення пенсії № 29 від 15.09.2023 року, яка видана ТОВ «Суворовське», зазначено, що з жовтня 1985 року по грудень 1985 року отримував заробітну плату та на всі виплати нараховані страхові внески до Пенсійного фонду України ( довідка видана на підставі книги обліку заробітної плати за 1984-1985 роки).

В усіх трьох довідках також зазначено, що керівник не заперечує проти проведення перевірки первинних документів, за період, зазначений в довідці.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності в системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком (у тому числі за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку), територіальний орган Пенсійного фонду інформує застраховану особу, у тому числі через її особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про відсутність таких відомостей та необхідність їх подання (за наявності). Документи про страховий стаж можуть бути подані до територіального органу Пенсійного фонду або через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду.

Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, в тому числі повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не було здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей або додаткових документів, на підставі яких можна було б переконатися у достовірності поданих документів на підтвердження наявності у позивача стажу, необхідного для призначення пенсії за віком, не було запропоновано позивачу в тримісячній строк дооформити документи задля вирішення питання про призначення пенсії.

А тому, суд доходить висновку, що відповідачем передчасно прийнято рішення про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком, відтак суд вважає необхідним визнати протиправним рішення відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 15 від 26.09.2023 року, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 26 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськ області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховані періоди роботи у колгоспі з 1978 року по 1980 рік, з 1981 року по 1983 рік та за 1985 рік відповідно до довідок про заробітну плату № 27 від 15.09.2023 року, № 28 від 15.09.2023 року, № 29 від 15.09.2023 року.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

При цьому, з метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає необхідним вийти за межі заявлених позовних вимог та скасувати рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії.

В частині вимог позивача про призначення та виплату пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу отримання права згідно ст. 26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає необхідним відмовити в задоволенні цих вимог, з огляду на наступне.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Тобто, дискреційні повноваження це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Відповідно до Рекомендацій Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Кабінетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Водночас, адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції.

Оскільки суд не наділений відповідними повноваженнями проводити розрахунок страхового стажу позивача і це відноситься до дискреційних повноважень ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, лише після встановлення наявності у позивача страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, ГУ ПФУ України в Дніпропетровській області має вирішити питання щодо призначення та виплату позивачу пенсії за віком.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним з метою ефективного захисту прав позивача визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 15 від 26.09.2023 року, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 26 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язати Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськ області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховані періоди роботи колгоспі з 1978 року по 1980 рік, з 1981 року по 1983 рік та за 1985 рік відповідно до довідок про заробітну плату № 27 від 15.09.2023 року, № 28 від 15.09.2023 року, № 29 від 15.09.2023 року.

У задоволенні іншої частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при частковому задоволенні позову сторони, судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 2446грн. 62коп., що документально підтверджується квитанцією № від 21.02.2024 року.

Отже, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211грн. 20коп. з урахуванням часткового задоволення позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунків пенсій № 2 Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за № 15 від 26.09.2023 року, щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 згідно ст. 26 Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровськ області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу не зараховані періоди роботи колгоспі з 1978 року по 1980 рік, з 1981 року по 1983 рік та за 1985 рік відповідно до довідок про заробітну плату № 27 від 15.09.2023 року, № 28 від 15.09.2023 року, № 29 від 15.09.2023 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094 м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець