Справа № 200/6245/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року справа №200/6245/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у справі № 200/6245/23 (головуючий І інстанції Голуб В.А.) за позовом ОСОБА_1 до управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у розмірі 60 529, 77 грн, -

У С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду у розмірі 60 529, 77 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2023 № 340/2230/23 її позовну заяву про поновлення на роботі задоволено та з 01.04.2023 поновлено на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради. Втім, починаючи з 04.08.2023 управлінням освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради не вжито ніяких заходів щодо поновлення позивачки на посаді. З огляду на невиконання рішення суду в частині поновлення на посаді, позивачка просила суд стягнути на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду щодо поновлення на посаді за період з 04 серпня 2023 року по 02 жовтня 2023 року у сумі 60 529, 77 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у справі № 200/6245/23 позов задоволено, внаслідок чого стягнуто з управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за період з 04 серпня 2023 року по 02 листопада 2023 року включно у розмірі 62 451, 35 грн з утриманням податків та інших обов`язкових платежів до бюджету.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області відсутні будь-які повноваження щодо поновлення в штатному розкладі управління посади заступника начальника управління, в зв`язку з тим, що прийняття такого рішення, відповідно до діючих законодавчих норм віднесені до повноважень іншого суб`єкта владних повноважень, а саме органу місцевого самоврядування Лиманської міської ради. Крім того, відповідач наголошує, що на підставі розпорядження начальника Лиманської міської військової адміністрації № 129 від 23.12.2022 Про затвердження структури виконавчих органів Лиманської міської ради було скорочено посаду заступника начальника управління, яку обіймала ОСОБА_1 , а тому наразі неможливо поновити її на посаді. З огляду на те, що посада заступника начальника управління освіти, молоді та спорту є посадою, віднесеною до публічної служби в органах місцевого самоврядування, та фактичним роботодавцем по відношенню до працівника, що займає зазначену посаду, є Лиманська міська військова адміністрація, що виконує повноваження органу місцевого самоврядування Лиманської міської ради, а управління освіти, молоді та спорту є тільки виконавчим органом органу місцевого самоврядування. Тому застосування обов`язків роботодавця, викладених у нормах ст. 236 Кодексу законів про працю України по відношенню до управління освіти, молоді та спорту, є безпідставним.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 06.12.2018 працювала на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради.

Наказом начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 від 24 березня 2023 року № 61-К/тр на підставі розпорядження начальника Лиманської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області від 23.12.2022 № 129 Про затвердження структури та чисельності Лиманської міської ради та її виконавчих органів на 2023 рік, попередження про майбутнє звільнення з займаної посади позивачки від 25.01.2023, позивачку звільнено з посади заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області 31 березня 2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивачка не погодилась з наказом від 24 березня 2023 року та оскаржила його до суду.

Проте, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 340/2230/23 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради № 61-К/тр від 24 березня 2023 Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 . Поновлено позивачку на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради з 01 квітня 2023 року. Стягнуто з управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.04.2023 по 03.08.2023 у розмірі 79 745, 57 грн., без урахування обов`язкових утримань. Рішення суду в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць, в розмірі 19 696, 20 грн., без урахування обов`язкових утримань, звернуто до негайного виконання. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2023 року апеляційну скаргу управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 340/2230/23 залишив без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року у справі № 340/2230/23 залишив без змін.

Проте, як встановлено судом, з метою фактичного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, управлінням освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради 02.11.2023 року № 01/308 відповідачем направлено листа на ім`я начальника Лиманської міської військової адміністрації, з пропозицією розглянути питання про поновлення посади заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради.

Відповідно до наданої відповіді начальника Лиманської міської військової адміністрації від 07.11.2023 № 3638-02-2, в зв`язку зі зменшенням кількості закладів освіти на території Лиманської міської територіальної громади, а також у зв`язку з тим, що діючі заклади освіти здійснюють свою діяльність в дистанційному режимі, введення в штатний розклад управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради посади заступника начальника управління на теперішній час є недоцільним.

Отже, судом встановлено, що позивачку на виконання рішення суду не поновлено на посаді, що зумовило її звернення до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Стаття 14 КАС України визначає, що рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Частиною другою статті 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Питання компенсаційних виплат, пов`язаних з поновленням на роботі, врегульовано ст.ст. 235, 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України Про запобігання корупції іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ч. 7 ст. 235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Враховуючи викладене, законодавство передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення і цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником наказу про це, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Виходячи з лексичного тлумачення поняття затримка в якості зволікання, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Таким чином, суд вважає що саме після винесення рішення Донецьким окружним адміністративним судом, відповідач мав поновити ОСОБА_1 на посаді.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на неможливість поновлення ОСОБА_1 , адже посаду, яку вона займала - скорочено Так, суд зауважує, що у разі скорочення посади, на якій працював незаконно звільнений працівник, для виконання рішення суду роботодавець повинен поновити працівника на рівнозначній посаді або внести відповідні зміни до штатного розкладу - ввести скорочену посаду.

Суд також критично ставиться до доводів управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради про те, що фактичним роботодавцем по відношенню до позивачки є Лиманська міська військова адміністрація, що виконує повноваження органу місцевого самоврядування Лиманської міської ради.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 06.12.2018 працювала саме на посаді заступника начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради та наказом начальника управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Донецької області Про звільнення з займаної посади ОСОБА_1 від 24 березня 2023 року № 61-К/тр її звільнено з посади. Суд також зауважує, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 серпня 2023 року позивачку поновлено на посаді в управлінні освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради з 01 квітня 2023 року.

Крім того, як встановлено судом з відомостей у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради зареєстровано в якості окремої юридичної особи.

Отже, саме відповідач мав поновити ОСОБА_1 на посаді.

Суд зазначає, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, в разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що наявність вини відповідача в затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених позивачкою у цій справі вимог. Наявність вини випливає з норм Конституції України, згідно з якими судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Такий висновок суду кореспондує правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 243/2748/16-ц і від 27 червня 2019 року у справі № 821/1678/16, від 02 жовтня 2019 року у справі № 823/1507/18, та правовою позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, викладеною у постанові від 23 червня 2015 року у справі № 21-63а15.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 34 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Проте, суд зауважує, що управлінням освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради, на день звернення позивачки до суду так і не було винесено наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді, а тому суд вважає за можливе розрахувати суму компенсації за період з 04 серпня 2023 року (наступний день після винесення рішення Донецьким окружним адміністративним судом від 03 серпня 2023 року у справі № 340/2230/23) по 02 листопада 2023 року (день звернення позивачки до суду, а саме позов із додатками здано на пошту).

Вирішуючи питання щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі, суд виходить з наступного.

Вимушеним прогулом є час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати (постанова Верховного Суду України від 09 грудня 2015 року по справі № 6-2123цс15).

Згідно з пунктом 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

Абзацами першим, третім пункту 3 Порядку № 100 врегульовано, що при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками - почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з абзацом вісімнадцятим пункту 4 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (абзац перший пункту 8 Порядку № 100).

З комплексного аналізу вказаних норм вбачається, що згідно з чинним законодавством нарахування середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу проводиться шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню, та визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом цих двох місяців робочі дні на число робочих днів за цей період.

З рішення Донецького окружного адміністративного суду від 03.08.2023 у справі № 340/2230/23 суд встановив, що середньоденна заробітна плата позивачки складає 960, 79 грн. Наведене також підтверджується довідкою про доходи № 05/01-13/211 від 11.07.2023, виданою відповідачем.

Суд зазначає, що період затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 04 серпня 2023 року по 02 листопада 2023 року включно включає 65 робочих днів, врахувавши, що згідно з частиною шостою ст. 6 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану не застосовуються норми, якими встановлені святкові та неробочі дні.

Середній заробіток за весь час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 04 серпня 2023 року по 02 листопада 2023 року включно складає 62 451, 35 грн (65 робочих днів * 960, 79 грн середньоденної заробітної плати позивачки).

Поряд з цим, згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів громадян є обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Згідно з пунктом 171.1 статті 171 Податкового кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Враховуючи викладене, управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради як страхувальник зобов`язане виплатити позивачці середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 04 серпня 2023 року по 02 листопада 2023 року включно, який складає 62 451, 35 грн, утримавши з нього при виплаті передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі до бюджету.

Разом з тим, суд зазначає, що позивачкою допущено помилки в частині розрахунку, а саме невірно розрахована кількість робочих днів між винесенням рішення та датою звернення до суду. Проте, з метою повного та всебічного захисту прав позивачки, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність вийти за межі позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу управління освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у справі № 200/6245/23 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 січня 2024 року у справі № 200/6245/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко