Справа № 160/4377/24
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2024 рокуСправа №160/4377/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - арбітражного керуючого Величка Віктора Юрійовича про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
Підприємство, з метою забезпечення населення по області послугами централізованого водопостачання та водовідведення належної якості, неодноразово зверталося з листами до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської обласної ради про перегляд тарифу та поповнення статутного капіталу, що не призвело до результатів, а лише збільшило збитки підприємства та заборгованість по заробітній платі.
Таким чином, відсутність коштів на підприємстві (статутного капіталу) призвело до несвоєчасної сплати узгодженого грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, податкового зобов`язання по податку на додану вартість, екологічному податку, рентної плати за спеціальне використання води, земельного податку з юридичних осіб, з причин які не залежали від підприємства.
Також позивач зазначає, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2022 (справа № 904/645/22) відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, що унеможливлює стягнення з позивача податків та зборів.
Водночас, позивач посилається на положення підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та зазначає, що штрафні санкції у період з 01.03.2020 та по останній календарний день місяця в якому завершується дія карантину та у період дії воєнного стану, що є обставинами непереборної сили, не застосовуються та мають бути відтерміновані відповідно..
З огляду на викладене, оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача арбітражного керуючого Гольчановського Г.С. (свідоцтво №290 від 25.02.2013).
Запропоновано відповідачу у разі невизнання адміністративного позову подати до суду відзив на позов разом з доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення (в разі неможливості їх подання - зазначити докази, які не можуть бути подані разом з відзивом із зазначенням причин їх неподання) та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, відповідно до вимог ст. 162 КАС України.
Запропоновано третій особі подати до суду пояснення до позову або відзиву дотримуючись вимог ст.ст. 162, 165 КАС України - у десятиденний строк з дня отримання позову або відзиву, у разі його подання відповідачем.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.03.2024 зобов`язано Комунальне підприємство «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» надіслати копію позовної заяви та доданих до неї документів арбітражному керуючому Гольчановському Г.С. протягом двох днів з моменту отримання цієї ухвали та надати до суду докази надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Позивачем 18.03.2024 долучено до позову докази надіслання копії позовної заяви та доданих до неї документів третій особі.
У наданому до суду відзиві відповідач зазначив, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Так, відповідно до п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «ВВУВКГ» ДОР» за період діяльності з 01.01.2017 по теперішній час з метою перевірки дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства та за період з 01.01.2011 по теперішній час з метою перевірки дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Перевірку проведено з відома в.о. начальника КП «ВВУВКГ» ДОР» ОСОБА_1 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_2 . Також зауважив, що на підтвердження відсутності/нестачі коштів, позивач надав виключно листи, якими повідомляє про заборгованість органи місцевої влади, проте, без доказів направлення та отриманих на них відповідей. Позивач не надав належних доказів на підтвердження скрутного фінансового становища, а статутний капітал у розмірі 67 272 894, 89 грн, визначений в новій редакції статуту, що затверджений рішенням Дніпропетровської обласної ради від 28.07.2023 року № 303-17/VII, підтверджує можливість здійснити відповідні розрахунки з кредиторами за рахунок своїх активів. Під час проведення перевірки досліджувалось питання щодо фінансової спроможності підприємства здійснювати відповідні виплати до бюджету та було встановлено, що підприємство на своїх рахунках мало достатню кількість коштів для проведення своєчасних виплат.
Разом з тим, встановлені порушення на підставі яких прийнято спірне ППР стосуються зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування. Тобто у підприємства взагалі не утворюється нових зобов`язань щодо сплати податків за цим рішенням контролюючого органу, а лише утворюється обов`язок щодо внесення змін до своїх декларацій. У зв`язку з цим майновий стан платника податків не має значення при вирішення даного спору.
З урахуванням викладеного, просив відмовити у задоволенні позову.
Разом з відзивом до суду відповідачем також подано заяву про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, у якій останній просив справу розглядати в порядку загального позовного провадження або, в разі відмови, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2024 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - відмовлено.
Позивач правом на надання відповіді на відзив не скористався.
Третя особа ухвалу від 13.05.2024, позов з додатками та відзив отримала засобами системи «Електронний суд» 15.05.2024, проте, правом на надання пояснень щодо поданих позивачем та відповідачем заяв по суті справи не скористалась.
Відповідно до вимог ст.ст. 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п.19-1.1 ст.19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82, пп.69.2 п.69 розділу ХХ ПК України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку КП «ВВУВКГ» ДОР» за період діяльності з 01.01.2017 по 22.09.2023 з метою перевірки дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства та за період з 01.01.2011 по 22.09.2023 з метою перевірки дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Копію наказу від 05.05.2023 за №2306-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» вручено під розписку 10.05.2023 головному бухгалтеру КП «ВВУВКГ» ДОР» ОСОБА_2 .
Перевірку проведено з відома в.о. начальника КП «ВВУВКГ» ДОР» ОСОБА_1 та в присутності головного бухгалтера ОСОБА_2 .
- 12.2020 814 401 грн;
- 12.2022 272 533 грн.
Цим податковим повідомленням-рішенням визначено платнику податків строк (10 робочих днів, що настають за днем отримання ППР) для виправлення у показниках податкової звітності частини суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, яке було завищено.
Не погоджуючись з прийнятим контролюючим органом рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтями 61, 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Відповідно до п.п.14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до ст.21 ПК України, визначені обов`язки контролюючих органів, серед яких обов`язок дотримуватись Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.37.2. ст.37 ПК України податковий обов`язок виникає у платника податку з моменту настання обставин, з якими цей Кодекс та закони з питань митної справи пов`язує сплату ним податку.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений ПК України строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України. Відповідно до пп.14.1.180. п.14.1 ст14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво; нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.
Відповідно до п.п. 61.1. ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до п. 62.1.3. ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до ст. 78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом;
платником податків подано контролюючому органу уточнюючий розрахунок з відповідного податку за період, який перевірявся контролюючим органом;
виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту;
платником податків подано в установленому порядку контролюючому органу заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, або скаргу на прийняте за її результатами податкове повідомлення-рішення, в яких вимагається повний або частковий перегляд результатів відповідної перевірки або скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення у разі, коли платник податків у своїй скарзі (запереченнях) посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, та об`єктивний їх розгляд неможливий без проведення перевірки. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали предметом оскарження.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки з підстав, зазначених у цьому підпункті, видається:
у разі розгляду заперечення до акта перевірки та/або додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, - контролюючим органом, який проводив перевірку;
під час проведення процедури адміністративного оскарження - контролюючим органом вищого рівня, який розглядає скаргу платника податків;
розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків;
платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.
Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.
Згідно з п.55.1. ст.55 ПК України, податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов`язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства. Процедура адміністративного оскарження рішень органів державної податкової служби є дворівневою.
Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки;
завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу;
наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.
Згідно з п.п. 58.1.2. п. 58.1. ст. 58 ПК України, у разі якщо податкове повідомлення-рішення прийнято за результатами документальної перевірки та є процесуальною підставою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, воно додатково до інформації, наведеної у пункті 58.1.1 цієї статті, повинно містити, у тому числі:
обґрунтовану підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість у вигляді фактичної підстави, а саме викладення стислого змісту щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства з наведенням інформації щодо:
обставин вчинених правопорушень, які відображені в акті перевірки, а також встановлені при розгляді наданих платником податків відповідно до підпункту 16.1.5 пункту 16.1 статті 16 та пункту 86.7 статті 86 розділу I цього Кодексу письмових пояснень та їх документального підтвердження (зокрема щодо обставин, що стосуються події правопорушення, та вжитих платником податків заходів щодо дотримання правил та норм законодавства, з посиланням на документи та інші фактичні дані, що підтверджують зазначені обставини);
періоду (календарний день або місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення;
розрахунку суми податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету при використанні права на податкову знижку, та/або заниження чи завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість;
у разі якщо перевіркою виявлено факти заниження (ненарахування та/або неутримання) платником податків, у тому числі податковим агентом, податкових зобов`язань - додатково зазначається граничний строк сплати таких податкових зобов`язань, у тому числі за відповідні податкові (звітні) періоди, по яких виявлено таке заниження (ненарахування та/або неутримання) тощо.
Так, судом встановлено, що порядок проведення перевірки, а також встановлені нею порушення, з огляду на зміст позовної заяви, не є спірними у даній справі, а тому судом не такі обставини встановлювались та не досліджувались.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Суд наголошує, що, відповідно до змісту позовної заяви та позовних вимог, спірним у даній справі є питання щодо правомірності винесення оскаржуваного ППР з урахуванням встановлених обмежень щодо донарахування штрафних санкцій під час дії карантину, а також сплати штрафних санкцій під час дії воєнного стану, відсутності у позивача фінансової можливості їх сплати та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів з урахуванням відкриття провадження у справі про банкрутство позивача.
Здійснивши системний аналіз зазначених вище норм податкового законодавства та доводів сторін, суд зазначає, що встановлені обмеження щодо донарахування штрафних санкцій, передбачених п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, яким забороняється донарахування штрафних санкцій до останнього календарного дня місяця, в якому завершується дія карантину, а також звільнення платника податків від відповідальності у разі відсутності можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, що передбачено п.п. 69.1. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні, стосуються виключно податкових обов`язків щодо нарахованих штрафних санкцій у період дії карантину (з урахуванням виключень) та податкових обов`язків зі сплати, у тому числі, дотримання термінів сплати податків та зборів.
Разом з тим, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте за результатами встановлених порушень під час співставлення даних податкового та бухгалтерського обліку підприємства щодо зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування.
Суд наголошує, що вказане рішення, а також долучений до нього розрахунок, не створює для позивача податкових зобов`язань щодо сплати податків, зборів та штрафних санкцій, а лише покладає обов`язок щодо внесення виправлень у показниках податкової звітності щодо частини суми від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток, яке було завищено. Тобто покладені ППР обов`язки на позивача не є податковим зобов`язанням в розумінні ПК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що норми п. 52-1 та п.п. 69.1. п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідних положень» ПК України, які стосуються виключно податкових зобов`язань, не є застосовними до даних правовідносин, а тому суд відхиляє такі доводи позивача.
Щодо введення мораторію на задоволення вимог кредиторів з урахуванням відкриття провадження у справі про банкрутство позивача.
Так, судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2022 по справі № 904/645/22 відкрито провадження у справі про банкрутство Комунального підприємства "Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Дніпропетровської обласної ради" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу України з процедур банкрутства, мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів, строк виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів, застосованих до дня введення мораторію.
Разом з тим, суд також зауважує, що в рамках цієї справи не досліджується питання щодо задоволення кредиторських вимог. Спірним є рішення контролюючого органу, яким встановлено порушення при співставленні даних податкового та бухгалтерського обліку позивача щодо зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток.
З урахуванням викладених вище висновків суд наголошує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення не містить податкових зобов`язань щодо сплати податків і зборів.
Щодо відсутності у позивача фінансової можливості виконання податкових обов`язків.
Так, позивачем на підтвердження відсутності/нестачі коштів долучено до позову листи до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, Дніпропетровської обласної ради щодо перегляду тарифу та поповнення статутного капіталу з метою погашення наявної на підприємстві заборгованості.
Проте, суд вважає слушними доводи відповідача про те, що вказані листи не містять доказів їх направлення адресатам та надання останніми на них відповідей.
При цьому, позивач лише посилається на дотації у розмірі 12 598, 50 грн та 14 746, 00 грн, які витрачались на виплати заробітної плати, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, військового збору. Жодних інших доказів щодо скрутного фінансового становища позивачем до суду не надано.
До позовної заяви долучено нову редакцію статуту позивача, затвердженого рішенням ДОР № 303-17/VIII від 28.07.2023, відповідно до якого, статутний капітал підприємства визначений у розмірі 67 272 894, 89 грн (сформований 28.07.2023).
Таким чином, на день прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, а також враховуючи, що ухвалою Господарського суду у Дніпропетровській області від 16.06.2022 року по справі № 904/645/22 відкрито провадження у справі про банкрутство та введено процедуру розпорядження майном, позивач мав відповідні кошти з урахуванням наявного статутного капіталу, що також спростовує скрутне фінансове становище.
Разом з тим, з урахуванням покладених обов`язків оскаржуваним ППР, яке не має майнового характеру, фінансове становище позивача не має значення для його виконання, а тому не може бути підставою для визнання його протиправним.
Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, оцінивши належні та допустимі докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що відповідачем доведена правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд враховує ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.
Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п. 58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до ст. 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 295 КАС України суд, -
У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Верхньодніпровське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства «Дніпропетровської обласної ради» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - арбітражного керуючого Величка Віктора Юрійовича про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 30 травня 2024 року.

Суддя Н.Є. Калугіна