Справа № 442/4332/24
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 442/4332/24
Провадження № 2-а/442/55/2024
УХВАЛА

п р о з а л и ш е н н я п о з о в н о ї з а я в и б е з р у х у

"30" травня 2024 р. суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 представник позивача адвокат Мазур Василь Васильович до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 2123118 від 16.04.20211.05.2024 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП.

Вивчивши позовну заяву, суддя прийшов до висновку, що така підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, викладених у ст. 160, 161 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161цього КАС України, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч. 2 ст. 160 КАС України, позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 59 КАС України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Згідно з ч. 4ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Однак, ні в ст. 47 КАС України "Процесуальні права та обов`язки сторін", ні вст. 43 КАС України "Права та обов`язки учасників справи", не йде мова про право підпису чи про підписання заяв, клопотань пояснень, а тільки про їх подання.

Разом з цим, адвокатом Мазуром В.В. на підтвердження своїх повноважень як представника позивача надано ордер про надання правової допомоги за № 22/04/24 від 15.05.2024 року з відміткою на ордері "повноваження адвоката не обмежуються".

При цьому, з документів, які підтверджують повноваження представника позивача не вбачається наділення позивачем свого представника - адвоката Мазура В.В. правом підпису від його імені різного роду заяв, в тому числі і позовної. Отже, слід констатувати, що представником позивача, всупереч ч. 4ст. 59 КАС України, не надано документ, що підтверджує повноваження представника підписувати позовну заяву, оскільки наданий представником ордер таких повноважень не містить.

Одночасно необхідно відзначити те, що підпис на даній позовній заяві не є тотожним, ідентичним підписом ОСОБА_1 , який міститься на копії його паспорта, що дає підстави вважати, що такий виконаний на позовній заяві не позивачем.

Згідно з п.2 ч.5 ст.160 КАС України в позовній заяві зазначаються серед іншого відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається з матеріалів позову, позивачем, у порушення вимог ст.160 КАС України, не зазначено в позовній заяві відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Відповідно до вимог ст. 161 КАС України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З наведеного вище вбачається, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.160,161 КАС України, а тому, позовна заява не може бути прийнята до провадження і залишається без руху до усунення вказаних недоліків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28.10.1998 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Керуючись ст. ст.160, 161, 169, 243, 248, 256 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 представник позивача адвокат Мазур Василь Васильович до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без руху.

Надати позивачу термін для виправлення недоліків, викладених у мотивувальній частині ухвали, протягом п`яти днів з моменту отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Роман КОВАЛЬ