Справа № 140/2166/24
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/2166/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 позивач) звернулася з позовом до Державної судової адміністрації України (далі - ДСА України, відповідач), третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області (далі - ТУ ДСА України в Волинській області) про визнання дій протиправними щодо неврахування при затвердженні кошторису на 2024 рік для ТУ ДСА України в Волинській області потреби у коштах, необхідних для належного та повного виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22 в частині виплати грошових коштів; зобов`язання прийняти рішення щодо розподілу (перерозподілу) бюджетних коштів, яким додатково до затвердженого кошторису на 2024 рік здійснити фінансування з єдиного рахунку Державного бюджету України, передбаченого на виконання рішень судів на користь суддів для проведення виплати ТУ ДСА України в Волинській області ОСОБА_1 суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 18.01.2022, обчисленої відповідно до ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22 позов ОСОБА_1 до ДСА України, ТУ ДСА України у Волинській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ГУ ДКСУ у Волинській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів задоволено частково, зокрема, зобов`язано ТУ ДСА України в Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити суддівську винагороду, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні, одноразову матеріальну допомогу за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року, обчисливши відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

Зазначила, що на виконання вищевказаного рішення суду по справі №140/15550/21 видано виконавчий лист № 7362/2023 від 05.06.2023 в частині зобов`язання вчинити дії та 22.06.2023 держвиконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито ВП № 72086971.

Вказала, що в ході виконання вищезазначеного виконавчого листа ТУ ДСА України в Волинській обл. станом на 01.01.2024 на виконання рішення суду від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22 виплачено ОСОБА_1 лише 4 266,50 грн, утримано 2 823,60 грн прибуткового податку згідно довідки ТУ ДСА України в Волинській області № 214 від 25.01.2024, повного виконання рішення суду не здійснено.

Ствердила, що 26.12.2023 надіслала ДСА України заяву про сприяння у виділенні ТУ ДСА України в Волинській області як розпорядникові бюджетних коштів нижчого рівня та боржнику за виконавчим листом відповідної суми бюджетних асигнувань для здійснення останнім належних та повних виплат за відповідним кодом відповідної класифікації видатків на виконання рішення суду від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22, проте листом від 25.01.2024 № Л30-24-189/24 була повідомлена, що кошти, що були б достатніми для виконання рішення суду на поточний 2024 рік не виділені і відповідачем затверджено кошторис на 2024 рік для ТУ ДСА України в Волинській області в сумі 23 000,80 грн.

Вважаючи такі дії ДСА України протиправними, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

У відзиві на позов представник ТУ ДСА України в Волинській області позовних вимог не визнала та просить відмовити у позові з огляду на наступне. Зазначила, що територіальним управлінням вживалися вичерпні заходи з метою виконання судового рішення від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22, у зв`язку з чим останнє листами від 20.06.2023 № 1066/04-26, від 23.06.2023 № 1088/04-26, від 19.01.2024 № 155/04-26 зверталося до Державної судової адміністрації України, як розпорядника коштів державного бюджету вищого рівня, щодо виділення додаткових коштів за бюджетною програмою 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», для своєчасного виконання територіальним управлінням судових рішень за позовами суддів на їх користь. Однак, листом від 26.06.2023 № 11-7533/23 їх повідомлено, що порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами, (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення регулюється Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 та станом на 04.01.2024 головний розпорядник коштів, в особі ДСА України, передбачив територіальному управлінню Державної судової адміністрації України в Волинській області, як розпоряднику бюджетних коштів нижчого рівня відповідні бюджетні зобов`язання на платежі направлені на виконання рішень судів у сумі 23 800,00 грн.

Вказала, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 в справі № 140/7684/22 територіальним управлінням за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь судів і працівників апаратів судів» підготовлено та зареєстровано в органах ДКСУ України наступні платіжні інструкції: від 04.10.2023 № 3798 на суму 4 186,00 грн; від 04.10.2023 № 3799 на суму 936,00; від 04.10.2023 № 3800 на суму 78,00 грн; від 11.12.2023 № 4931 на суму 80,50 грн; від 11.12.2023 № 4932 на суму 18,00 грн; від 11.12.2023 № 4933 на суму 1,50 грн; від 28.12.2023 № 5437 на суму 1 652,40 грн; від 28.12.2023 № 5438 на суму 137,70 грн; від 17.01.2024 № 92 на суму 1 800,00 грн; від 07.02.2024 № 353 на суму 2 000,00 грн; від 21.02.2024 № 584 на суму 3 589,90 грн; від 21.02.2024 № 590 на суму 433,80 грн; від 21.02.2024 № 591 на суму 36,15 грн; від 21.02.2024 № 592 на суму 1 940,05 грн; від 05.03.2024 № 754 на суму 1 610,00 грн; від 05.03.2024 № 755 на суму 360,00 грн; від 05.03.2024 № 756 на суму 30,00 грн., а тому рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 в справі № 140/7684/22 виконано частково в межах доведених кошторисних призначень на 2023 рік та 2024 рік.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , як судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області, суддівської винагороди та одноразової матеріальної допомоги за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно із застосуванням положень абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», а також щодо нарахування та виплати суддівської винагороди та компенсації за відпустки, одноразової матеріальної допомоги та вихідної допомоги за період з 01 січня 2021 року по 18 січня 2022 року включно, із застосуванням положень абзацу 5 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» замість застосування положень пункту 1 частини 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (згідно з Рішенням Конституційного Суду №4 - р/2020 від 11 березня 2020 року); зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплатити суддівську винагороду, компенсацію за невикористану відпустку, вихідну допомогу при звільненні, одноразову матеріальну допомогу за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року та з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року, обчисливши відповідно до статті 130 Конституції України, статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

На виконання вищевказаного рішення суду по справі № 140/7684/22 видано виконавчий лист № 7362/2023 від 05.06.2023 в частині зобов`язання вчинити дії ТУ ДСА України в Волинській області.

22.06.2023 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гриценею Г.Г. відкрито ВП № 72086971.

ТУ ДСА України у Волинській області станом на 01.01.2024 на виконання рішення суду від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22 виплачено лише 4 266,50 грн, утримано 2 823,60 грн прибуткового податку згідно довідки ТУ ДСА України в Волинській області № 214 від 25.01.2024, повного виконання рішення суду не здійснено.

26.12.2023 ОСОБА_1 надіслала ДСА України заяву про сприяння у виділенні ТУ ДСА України в Волинській області як розпорядникові бюджетних коштів нижчого рівня та боржнику за виконавчим листом відповідної суми бюджетних асигнувань для здійснення останнім належних та повних виплат за відповідним кодом відповідної класифікації видатків на виконання рішення суду від 10.01.2023 у справі № 140/7684/22.

25.01.2024 листом ДСА України № Л30-24-189/24 повідомлено, що кошти, які були б достатніми для виконання рішення суду на поточний 2024 рік не виділені і відповідачем затверджено кошторис на 2024 рік для ТУ ДСА України в Волинській області в сумі 23 000,80 грн.

На думку позивача, такі дії ДКС України порушують її право як стягувача за виконавчим документом, яке підлягає захисту у межах адміністративної справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції Україниоргани державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно із ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Як зазначено у преамбулі Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 2 червня 2016 року (далі - Закон № 1402-VIII) цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону № 1402-VIII судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до ч. 1 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ч. 2 ст. 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Згідно з ч. ч. 3, 4ст. 148 Закону № 1402-VIIIДСА України здійснює функції головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення усіх інших судів, окрім Верховного Суду та вищих спеціалізованих судів.

Відповідно до ст. 149 Закону № 1402-VIIIсуди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Пунктами 2 та 4 ч. 5ст. 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що головний розпорядник бюджетних коштів: організовує та забезпечує на підставі Бюджетної декларації (прогнозу місцевого бюджету) та плану діяльності на середньостроковий період складання проекту кошторису та бюджетного запиту і подає їх Міністерству фінансів України (місцевому фінансовому органу); затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Відповідно до п. 2 Положення про Державну судову адміністрацію України ДСА України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів.

Зважаючи на положення ст. ст.148,149 Закону № 1402-VIII у зіставленні з положеннями ч. ч. 1, 2, 5 ст. 22, ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України, виплата суддівської винагороди здійснюється в межах бюджетних призначень, головним розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

ТУ ДСА України в Волинській області, як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, здійснює свої повноваження в межах асигнувань, які Державна судова адміністрація України затверджує у відповідному річному кошторисі.

Як вбачається з наданого суду ОСОБА_1 листа ДСА України від 25.01.2024 № Л30-24-189/24, яким повідомлено, що відповідачем затверджено кошторис на 2024 рік для ТУ ДСА України в Волинській області в сумі 23 000,80 грн, сума коштів, визначена у даному кошторисі, є недостатньою для забезпечення виплати позивачці суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 18.01.2022, обчисленої відповідно до ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

Отже, не виплата позивачці суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги в належному обсязі пов`язана із діяльністю Державної судової адміністрації України як головного розпорядника бюджетних коштів щодо фінансового забезпечення діяльності судів (крім Верховного Суду), зокрема фінансового забезпечення ТУ ДСА України в Волинській області для проведення виплат на виконання рішень судів на користь суддів.

Враховуючи статус ДСА України як головного розпорядника бюджетних коштів та учасника бюджетного процесу у питаннях фінансування судової системи, суд висновує, що з боку відповідача мала місце протиправні дії стосовно забезпечення ТУ ДСА України в Волинській області в неналежному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 18.01.2022, обчисленої відповідно до ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

Конституційний Суд України неодноразово та послідовно вказував на те, що однією з конституційних гарантій незалежності суддів є особливий порядок фінансування судів; встановлена система гарантій незалежності суддів не є їхнім особистим привілеєм.

Так, у рішеннях від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004, від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005, від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016, від 4 грудня 2018 року № 11-р/2018, від 18 лютого 2020 року № 2-р/2020 Конституційний Суд України висловив правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів та зазначив, що такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та можливості набуття статусу судді у відставці. Конституційний принцип незалежності суддів означає, у тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

У рішенні від 9 липня 2007 року № 6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав, що відповідно до ч. 3 ст. 22, ст. 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

11 березня 2020 року Конституційний Суд України ухвалив рішення у справі № 1-304/2019(7155/19), в якому визначив, що гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя (ч. 1 ст. 124 Основного Закону України), а законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді.

У рішенні від 28 серпня 2020 року № 10-р/2020 Конституційний Суд України наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст. 6, ч. 2 ст. 19, ст. 130 Конституції України.

На зазначеному наголошували неодноразово і міжнародні інституції.

Так, в Основних принципах щодо незалежності правосуддя, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, зазначено, що незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її, а кожна держава-член повинна надавати відповідні засоби, які давали б змогу судовим органам належним чином виконувати свої функції.

Відповідно до Європейської хартії про закон Про статус суддів від 10 липня 1998 року рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов`язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (п. 6.1).

Незалежність суддів також вимагає економічної незалежності, яка повинна бути передбачена законодавством (Рекомендація CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки).

Консультативна рада Європейських судів (КРЄС) у Звіті про ситуацію стосовно судової влади та суддів в державах-членах Ради Європи (Оновлена версія № 2 (2015), прийнята в рамках 16-го пленарного засідання КРЄС (м. Лондон, 1416 жовтня 2015 року) зазначила, що навіть у часи економічної кризи законодавча та виконавча влади різних держав-членів повинні зрозуміти, що серйозне скорочення зарплат суддів є потенційною загрозою їх незалежності та належному відправленню правосуддя і може піддати небезпеці (об`єктивно і суб`єктивно) роботу суддів.

Керуючись приписами ст. 245 КАС України та беручи до уваги встановлені судом обставини суд вважає за для належного захисту порушеного права позивача задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 шляхом визнання протиправними дій Державної судової адміністрації України щодо забезпечення в неналежному обсязі фінансування виплати належної ОСОБА_1 суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 18.01.2022, обчисленої відповідно до ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень; зобов`язання ДСА України забезпечити ТУ ДСА України в Волинській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати позивачці суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 18.01.2022, обчисленої відповідно до ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

Зазначений висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 24 вересня 2020 року по справі № 280/788/19, від 9 грудня 2021 року по справі № 280/6910/20, від 25 липня 2023 року по справі № 120/2006/22, від 15 серпня 2023 року по справі № 120/19262/21.

Аналогічна позиція викладена у постанові Першого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2024 у справі №360/1141/23 та в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі №520/20691/23.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1 211,20 грн, сплачений квитанцією від 26.02.2024.

Керуючись ст.ст. 2-4, 12, 72-78, 90, 139, 244-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Державної судової адміністрації України щодо забезпечення в неналежному обсязі фінансування виплати належної ОСОБА_1 суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 18.01.2022, обчисленої відповідно до ст. 130 Конституції України, ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

Зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Волинській області бюджетними асигнуваннями для здійснення видатків з виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди, компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги при звільненні, одноразової матеріальної допомоги за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 та з 01.01.2022 по 18.01.2022, обчисленої відповідно до ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатної особи за період з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року в розмірі 2 270,00 гривень та за період з 01 січня 2022 року по 18 січня 2022 року в розмірі 2 481,00 гривень.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Державна судова адміністрація України (01601; м. Київ, вул. Липська, 18/5; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (43016, Волинська область, м. Луцьк, вул. Сенаторки Левчанівської, 1, ).

Суддя С.Ф. Костюкевич