Справа № 240/2369/24
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/2369/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно за період з серпня 2022 року по грудень 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30 000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно за період з серпня 2022 року по грудень 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 , проте, всупереч приписів постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, не отримав збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 30 000 гривень, в розрахунку на місяць пропорційно з серпня 2022 року по грудень 2022 року.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.

06.05.2024 через відділ документального забезпечення від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В своїх запереченнях зазначає, що позивач самовільно залишив військову частину (серпень 2022 року та листопад 2022 року) та відносно якого здійснювалось відповідне службове розслідування на підставі якого видано накази №909 від 03.09.2022 та №2091 від 04.12.2022 якими позбавлено позивача права на отримання додаткової грошової винагороди. Також зазначено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 за №1119 позивача було позбавлено права на отримання додаткової винагороди за вересень 2022 року у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, а саме: у зв"язку з вживанням алкогольних напоїв. Наголошує, що за період жовтень та грудень 2022 року позивачу здійснено доплату додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн. в сумі 29 550 грн. з урахуванням сплати 1,5% військового збору в розмірі 450,00 грн., а тому вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а тому не підлягають задоволенню.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.04.2022 за №98 відповідно до Указу Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» призначено ОСОБА_1 солдатом резерву 1 взводу запасної роти (примітка 43), ВОС-790097Д, призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 03.09.2022 за №909 за самовільне залишення військової частини солдату ОСОБА_1 визначено не виплачувати додаткову винагороду за період з 01 серпня по 31 серпня 2022 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.10.2022 за №1119 ОСОБА_1 позбавлено в отриманні додаткової винагороди за вересень 2022 року у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, а саме: вживання алкогольних напоїв.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.12.2022 за №2091 ОСОБА_1 позбавлено в отриманні додаткової грошової винагороди у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.

13.10.2023 представником позивача направлено до Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит з проханням:

1. Надати обґрунтовану відповідь про підстави і причини не нарахування та не виплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 р., військовослужбовцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за його безпосередню участь у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 01.08.2022 року по 31.10.2022 року.

2. Надати довідку про виплачене та нараховане грошове забезпечення (додаткові виплати, компенсації) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 08.04.2022 р. по 31.01.2023 р.

3. Надати довідку командира військової частини про безпосередню участь військовослужбовця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної

4. Надати витяги із наказу командира військової частини щодо проходження військової служби та місця перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме про вибуття (прибуття із) у відрядження для виконання службових обов?язків в зону проведення бойових дій, витяг із журналів бойових дій (журнал ведення оперативної обстановки), витяги з наказів про залучення військовослужбовця до несення служби на блокпостах тощо.

Листом від 16.11.2023 за №813/12867 військовою частиною повідомлено представника позивача, що стосовно військовослужбовця ОСОБА_1 проводилось службове розслідування по факту самовільного залишення військової частини, за результатами чого прийнято наказ №1098 від 29.12.2022. Також, надано довідку про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення від 12.11.2023 за №133/9412.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати додаткової винагороди протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (далі - Закон № 2232) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон 2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно зі ст.1 Закон 2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

За змістом ст.9 ч.1-4 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Так, п.1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Пунктом 4 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України.

Пунктом 6 цього Указу визначено Кабінету Міністрів України, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до п.1 цієї Постанови №168 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установити, що становити, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до п.2-1 постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №168 Міністром оборони України видано Окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29 (далі Доручення від 23.06.2022 №912/з/29), яке застосовується з 01.06.2022 та визначає умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

Згідно з п. 5 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п. 6 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29).

Підпунктом 9.4 пункту 9 Доручення від 23.06.2022 №912/з/29 передбачено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. не включаються військовослужбовці, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, можна дійти висновку, що військовослужбовці Збройних Сил України, які безпосередньо беруть участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів мають право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. або 30000 грн.

При цьому, у разі якщо військовослужбовець самовільно залишив місце служби (військову частину), такий військовослужбовець до відповідного наказу про виплату додаткової винагороди не включається.

Таким чином, із наведеного аналізу визначено, що за процедурою, встановленою вищенаведеними приписами Доручення від 23.06.2022 №912/з/29, встановлено ряд підстав для не включення військовослужбовців до наказу про виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ № 168 у конкретному місяці, зокрема, у разі самовільного залишення місця служби.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за серпень 2022 року, суд зазначає наступне.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 15.08.2022 за №774 відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України та на підставі рапорту старшого оперативної групи підполковника ОСОБА_2 (вх.№8634 від 12.08.2022) наказано провести службове розслідування стосовно військовослужбовця, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби по мобілізації ОСОБА_1 .

В ході проведення службового розслідування встановлено самовільне залишення військової частини солдата призваного по мобілізації ОСОБА_1 , який мав повернутись 11.08.2022.

З даного факту у позивача були відібрані пояснення, в яких останній пояснив своє несвоєчасне прибуття з відпустки станом здоров`я до місця тимчасового розміщення оперативної групи військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 тим, що знаходився дома хворий, але підтверджуючих документів не надав.

За результатами проведеного службового розслідування запропоновано за порушення вимог ст. ст. 3,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статей 11,16,127,128 Статуту ВС ЗСУ внаслідок невчасного прибуття після відпустки за станом здоров`я на службу 11.08.2022 та безпідставної відсутності на службі у період з 11.08.2022 по 23.08.2022 притягнути солдата призваного за мобілізацією ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності - оголосити сувору догану.

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №909 від 03.09.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану» рядового по мобілізації ОСОБА_1 визначено як військовослужбовця, якому не виплачувати додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 на підставі наказу №226 від 12.08.2022 за самовільне залишення військової частини.

Щодо права у позивача на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за вересень 2022 року, суд зазначає наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 03.10.2022 за №1119 ОСОБА_1 , було позбавлено в отриманні додаткової грошової винагороди у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення, а саме вживання алкогольних напоїв.

Відповідно до пп.9.4 п. 9 телеграми Міністра Оборони України №912/3/29 від 23.06.2022 року визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень не включати військовослужбовців, які:

- перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Суд звертає увагу, що наказ №1119 від 03.10.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану», яким позивача позбавлено додаткової винагороди, виданий на підставі наказу №195 від 09.09.2022 за вчинене військове адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.

Наказ №195 від 09.09.2022 на момент розгляду даної справи є чинним та не скасованим, доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо права у позивача на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за листопад 2022 року, суд зазначає наступне.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.11.2022 за №2027 відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України та на підставі рапорту старшого оперативної групи підполковника ОСОБА_2 (вх.№12497 від 17.11.2022) наказано провести службове розслідування стосовно військовослужбовця, який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби по мобілізації ОСОБА_1 .

В ході проведення службового розслідування встановлено самовільне залишення військової частини солдата призваного по мобілізації ОСОБА_1 , який мав повернутись 16.11.2022.

З даного факту у позивача були відібрані пояснення, в яких останній пояснив своє несвоєчасне прибуття до військової частини через травму ноги з пошкодженням нервів на лівій стопі та був відсутній на службі з 16.11.2022 по 20.11.2022 у зв`язку з погіршенням здоров`я.

За результатами проведеного службового розслідування запропоновано за порушення вимог ст. ст. 3,4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статей 11,16,127,128 Статуту ВС ЗСУ та неналежного виконання покладених на нього обов`язків, внаслідок самовільного залишення місця несення служби 16.11.2022 та безпідставної відсутності на службі з 18:00 год. 16.11.2022 по 12:00 год. 20.11.2022 номера обслуги гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 десантно-штурмового батальйону солдата ОСОБА_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності.

В подальшому, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 №2091 від 04.12.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану» рядового по мобілізації ОСОБА_1 визначено як військовослужбовця, якому не виплачувати додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 на підставі наказу №322 від 16.11.2022 за самовільне залишення військової частини.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем самовільно залишено військову частину без поважних причин, а тому відповідачем, відповідно до пп. 9.8 п.9 телеграми Міністерства оборони України №912/з/29 від 23.06.2022 правомірно позбавлено позивача додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

З матеріалів справи слідує, що позивач не заперечує обставин, встановлених у даних наказах, та відомості про оскарження цих наказів в судовому порядку відсутні, тобто дані обставини не є спірними.

Суд звертає увагу, що накази №909 від 03.09.2022 та №2091 від 04.12.2022 «Про виплату додаткової винагороди на період дії воєнного стану», якими позивача позбавлено додаткової винагороди видані на підставі наказів №226 від 12.08.2022 та №322 від 16.11.2022 за самовільне залишення військової частини. Вказані накази, на момент розгляду даної справи є чинним та не скасованими, доказів протилежного матеріали справи не містять, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо спірних правовідносин про наявність у позивача права на нарахування додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 за жовтень та грудень 2022 року, суд зазначає наступне.

Матеріалами встановлено, що на підставі рапорту командира 1 десантно-штурмового батальйону від 21.03.2024 за №813/4476, бр ОСУВ Хортиця №116/1/942 т/пкп від 17.10.2022, наказом командира військової частин НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.03.2024 за №1293 включено рядового по мобілізації ОСОБА_1 для здійснення доплати додаткової грошової винагороди з розрахунку 30 000 грн за жовтень 2022 року.

Відповідно до довідки №133/3665 від 24.04.2024 та відомості зарахування грошових коштів на рахунок позивача 15.04.2024 позивачу було здійснено доплату додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн в сумі 29550 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 450,00 грн.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.03.2024 за №1294 включено рядового по мобілізації ОСОБА_1 для здійснення доплати додаткової грошової винагороди з розрахунку 30 000 грн за грудень 2022 року.

Згідно довідки №133/3665 від 24.04.2024 та відомості зарахування грошових коштів на рахунок позивача 15.04.2024 позивачу було здійснено доплату додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн в суті 29550 грн з урахуванням сплати 1,5% військового збору у розмірі 450,00 грн.

Таким чином, суд відмічає, що за вказані періоди позивачу виплачувалась додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та окремого доручення № 912/з/29 від 23.06.2022 року про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року.

Відтак, судом не встановлено протиправної бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу за жовтень та грудень 2022 року додаткової винагороди з розрахунку 30 000 грн. на місяць пропорційно, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, слід дійти висновку, що в суду відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено права позивача в частині виплати додаткової грошової винагороди, а позивачем протилежного не доведено, що свідчить про відсутність підстав для зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої винагороди на користь позивача.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановлені обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій та на тимчасово окупованій території у період здійснення зазначених заходів. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

За відсутності документально-підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.

Керуючись ст.ст.132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 . РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ), про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.Г. Попова

30 травня 2024 р.