Справа № 360/144/24
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року справа №360/144/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 р. у справі № 360/144/24 (головуючий І інстанції Басова Н.М.) за позовом адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 до Національної поліції України в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Національної поліції України в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 14.12.2023р. №11/ІV/I/1, яким було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України прийняти рішення про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, у відповідності до розділу ІІ Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого Наказом МВС № 405 від 23.05.2016р..

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивачкою подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Позивачка вважає, що судом першої інстанції проігноровано обставини, встановлені рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.03.2023р. у справі №360/8365/21, яке набрало законної сили. У цьому рішенні суд, зокрема, зазначив, що належними та законодавчо встановленими доказами, а саме, наказами Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей) підтверджено, що позивачка брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. Оскільки згідно з наданими витягами з наказів позивачка брала безпосередню участь в антитерористичній операції у складі Національної поліції України, забезпечувала її проведення і захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, тому посилання відповідача в оскарженому рішенні на пункт 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та на абзац 2 пункту 2 Порядку № 413, як на підставу для відмови у наданні позивачці статусу учасника бойових дій, є необґрунтованим.

Таким чином, позивачка наголошує, що рішенням у справі №360/8365/21 вже встановлена та обставина, що вона брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області. В зв`язку з чим вказані обставини не підлягали переоцінці в цій справі та не підлягали окремому доказуванню в силу ч. 4 ст. 78 КАС України.

Судом першої інстанції також не взято до уваги, що пунктом 4 Порядку № 413 визначено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення: для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення [...].

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено судом відповідно до норм матеріального та процесуального права на підставі повного і всебічного з`ясування обставин в адміністративній справі.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, наказом Національної поліції України від 22.09.2016 № 712 о/с позивачку призначено на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності.

Наказом Національної поліції України від 13.06.2019 № 608 о/с доповнено пункт наказу Національної поліції від 22.09.2016 № 712 о/с у частині призначення ОСОБА_1 на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу уповноважених Голови з питань контролю за дотриманням прав людини в поліцейській діяльності Управління забезпечення прав людини, словами «з дислокацією в Луганській області».

Згідно з копіями витягів із наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей) (по стройовій частині) від 13.05.2017 № 134дск та від 30.04.2018 № 120дск лейтенант поліції ОСОБА_1 у період з 24.04.2017р. по 30.04.2018р. перебувала у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Наказом Національної поліції України від 11.02.2020р. № 171 о/с відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивачку звільнено зі служби в поліції за п. 4 ч. 1 ст. 77 (у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) .

В період проходження служби у Національній поліції України позивачці статусу учасника бойових дій надано не було.

Рішенням комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 30.09.2020р. № 5/V/І/1 відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій. Підстави: пункт 19 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», абзац 2 пункту 2 Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 (зі змінами), підпункт 9 пункту 2 та абзацу 4, 5 пункту 4 розділу II Положення про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 23.05.2016 № 405, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 14.06.2016 за № 857/28987.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.03.2023р. у справі 360/8365/21 (набрало законної сили 07.09.2023р.) позов ОСОБА_1 до Національної поліції України в особі комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 30.09.2020 № 5/V/І/1 про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.

Зобов`язано Комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України повторно розглянути матеріали про визначення учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України стосовно ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Під час повторного розгляду матеріалів 14.09.2023р. Комісія НПУ процедурним рішенням ухвалила матеріали (документи) про визначення учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України стосовно ОСОБА_1 повернути для подальшого доопрацювання відповідним уповноваженим керівникам, що підтверджуються витягом з протоколу засідання Комісії НПУ від 14.09.2023 р. №8.

Наказом Національної поліції України від 04.10.2023р. № 891 "Про виконання рішення комісії" наказано:

1. Департаменту кадрового забезпечення додатково опрацювати матеріали щодо підтвердження безпосередньої участі ОСОБА_1 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуванні безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, наявності відповідних наказів про залучення ОСОБА_1 до проведення антитерористичної операції, про підпорядкування керівникові оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інших офіційних документів, виданих державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь у виконанні завдань антитерористочної операції в районах її проведення.

2. Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку:

1) провести перевірку факту виплати ОСОБА_1 грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей;

2) надати до Департаменту кадрового забезпечення інформацію про здійснення виплати грошової винагороди ОСОБА_1 .

3. Головному управлінню Національної поліції в Луганській області надати до Департаменту кадрового забезпечення копію рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області полковника поліції ОСОБА_2 від 05.05.2017 №2674/111/19/05-2017, відповідно до якого ОСОБА_1 була включена до сил та засобів, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей. Надати інформацію чи отримувала ОСОБА_1 спеціальні засоби, вогнепальну зброю та засоби індивідуального захисту для виконання службових (бойових) завдань під час участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей у період з 24.04.2017р. по 28.04.2018р., та зазначити, які завдання покладалися на ОСОБА_1 під час участі в антитерористичній операції.

Після надання інформації уповноваженими підрозділами Національної поліції України, 14.12.2023 відбулось повторне засідання Комісії НПУ.

За результатами розгляду матеріалів про визнання учасником бойових дій ОСОБА_1 , рішенням Комісії НПУ від 14.12.2023 № 11/IV/I/1 позивачу відмовлено в наданні статусу учасника бойових дій на підставі абзацу першого пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», абзацу другого пункту 2 Порядку № 413 та підпункту 9 пункту 2 та абзаців першого-п`ятого пункту 4 розділу ІІ Положення № 405.

Обґрунтування підстав відмови викладено в протоколі засідання Комісії НПУ від 14.12.2023р. № 11, що підтверджується відповідним витягом.

Так, з урахуванням протокольного рішення Комісії НПУ від 14.09.2023р. №8, додаткових матеріалів та відомостей, зібраних у порядку доопрацювання на виконання наказу Національної поліції України від 04.10.2023 №891 «Про виконання рішення комісії від 14.09.2023», а також висновків Луганського окружного адміністративного суду від 15.03.2023 у справі № 360/8365/21, що набрало законної сили, після заслуховування виступаючих, ураховуючи вимоги пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Порядку № 413, пункту 4 розділу ІІ Положення № 405, у зв`язку з відсутністю правових підстав для надання статусу учасника бойових дій та відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, зокрема: довідки згідно додатку 1 Порядку, документів про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції та інших офіційних документів, виданих державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, відсутності підтверджуючих документів щодо отримання позивачкою у період часу з 24.04.2017р. по 28.04.2018р. спеціальних засобів, вогнепальної зброї та засобів індивідуального захисту для виконання завдань в районах проведення антитерористичної операції, а також відсутності підтверджуючих матеріалів щодо виплати грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, комісією ухвалено відмовити позивачці в наданні статусу учасника бойових дій.

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Предметом розгляду у цій справі є рішення Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 14.12.2023р. №11/ІV/I/1.

Статтею 13 Закону України від 20 березня 2003 року №638-IV «Про боротьбу з тероризмом» передбачено, що при проведенні антитерористичної операції використовуються сили і засоби (особовий склад, спеціалісти, зброя, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) суб`єктів боротьби з тероризмом, а також підприємств, установ, організацій, які залучаються до участі в антитерористичній операції, в порядку, визначеному згідно з Положенням, зазначеним у частині другій статті 12 цього Закону. Покриття витрат та відшкодування збитків, що виникли у зв`язку із проведенням антитерористичної операції, здійснюються згідно з законодавством.

За рішенням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із керівництвом відповідних суб`єктів боротьби з тероризмом, до широкомасштабних, складних антитерористичних операцій у районі їх проведення залучаються та використовуються сили та засоби (особовий склад та спеціалісти окремих підрозділів, військових частин, зброя, бойова техніка, спеціальні і транспортні засоби, засоби зв`язку, інші матеріально-технічні засоби) Служби безпеки України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України, Збройних Сил України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону, та органів охорони державного кордону, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, Управління державної охорони України.

Працівники правоохоронних органів, військовослужбовці та інші особи, які залучаються до антитерористичної операції, на час її проведення підпорядковуються керівнику оперативного штабу.

Згідно з приписами статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ) учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 статті 6 Закону № 3551-ХІІ (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що учасниками бойових дій визнаються військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 19 частини 1 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», визначений постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413, якою затверджений Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 413 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) статус учасника бойових дій надається, зокрема,: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним, добровольцям Сил територіальної оборони) Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, співробітникам Служби судової охорони, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України .

За приписами пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення: для осіб, які брали участь в антитерористичній операції, - витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Згідно пункту 6 Порядку № 413 для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, які брали участь в антитерористичній операції, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи, передбачені пунктом 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо в районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади.

Основні функції, завдання, повноваження та склад комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі - Комісія), а також організацію її роботи визначено Положенням про комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 № 405 (далі Положення № 405).

Пунктом 4 розділу ІІ Положення № 405 передбачено, що Комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі: відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у тому числі про участь особи у виконанні бойових завдань із захисту Батьківщини; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях.

Розділом III «Особливості надання поліцейським Національної поліції України статусу учасника бойових дій, учасника війни за участь в антитерористичній операції» Положення №405 встановлено, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника бойових дій на підставі документів про: безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення; направлення (прибуття) у відрядження до районів проведення антитерористичної операції; перебування у районах проведення антитерористичної операції з метою виконання завдань із захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Також, пунктом 2 розділу III Положення №405 встановлено, що комісія приймає рішення про надання статусу учасника бойових дій на підставі таких документів: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення АТО або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь поліцейського, державного службовця, іншого працівника Національної поліції України у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Вищевказане кореспондується з пунктом 3 розділу III Положення №405, яким визначено, що Комісія приймає рішення щодо надання статусу учасника війни на підставі документів про безпосереднє залучення до виконання, завдань антитерористичної операції в, районах її проведення (витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України), а також документів про направлення (прибуття) у відрядження для безпосередньої участі в антитерористичній операції в районах її проведення (витяги з наказів, розпоряджень, посвідчень про відрядження, книг нарядів, матеріалів спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень).

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що аналіз наведених вище норм дозволяє дійти висновку, що статус учасника бойових дій надається поліцейському, який брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, що має підтверджуватися відповідними наказами про залучення його до проведення антитерористичної операції, про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або іншими офіційними документами, виданими державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Проте, жодних доказів на підтвердження безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, як того вимагає пункт 4 Порядку № 413, позивачкою не надано.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, наказами першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей) (по стройовій частині) від 13.05.2017 №134дск та від 30.04.2018 № позивачка у період з 24.04.2017р. по 30.04.2018 р. прибула та в подальшому вибула до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Відповідно до інформації наданої штабом Антитерористичного центру при Службі безпеки України в листі від 02.09.2019р. № 33/7-6397 клопотання від суб`єкта боротьби з тероризмом про персональне залучення позивачки до проведення Антитерористичної операції в Штаб Антитерористичного центру при Службі безпеки України не надходило, наказ керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України не видавався.

Інформацією, наданою керівництвом Управлінням дотримання прав людини НПУ в рапорті від 29.07.2020 № 1288/37/2/02-2020 та листі від 06.05.2020 № 620/37/1/02-20, підтверджено, що Управління забезпечення прав людини НПУ пропозицій щодо включення позивачки до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань не направлялось.

Наказу НПУ про включення позивачки до вказаних сил та засобів до Управління забезпечення прав людини НПУ не надходило. Керівництвом Управління забезпечення прав людини НПУ позивачка не залучалась до виконання завдань антитерористичної операції, а службові (бойові) завдання в сфері забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях позивачці не ставились.

Інші документи, які підтверджують участь позивачки в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в Управлінні дотримання прав людини НПУ (підрозділ центрального органу управління поліції, в якому остання проходила службу перед звільненням) відсутні. При цьому зазначено, що в період часу з 24.04.2017 по 28.04.2018 позивачка відповідно до своїх функціональних обов`язків виконувала завдання, які ставилися керівництвом Управління забезпечення прав людини НПУ, виїжджала в службові відрядження, перебувала у щорічних оплачуваних відпустках.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що в спірний період позивачка Управлінням забезпечення прав людини НПУ задля виконання завдань керівництва направлялась у службові відрядження до: м. Житомир з 01 по 04 листопада 2017 року, з метою участі в тренінгу, відповідно до наказу НП України від 25.10.2017 № 1733 «Про відрядження працівників Національної поліції до м. Житомир»; м. Київ з 22 по 24 січня 2018 року, з метою участі в тренінгу, відповідно до наказу НП України від 19.01.2018 № 49 «Про відрядження працівників Національної поліції до міста Київ»; м. Харків з 10 по 13 квітня 2018 року з метою участі в тренінгу, відповідно до наказу НП України від 07.03.2018 № 369 «Про відрядження працівників Національної поліції до міста Львів, Київ, Харків».

Також, під час прибуття позивачки вказаним вище наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівником Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 13.05.2017 №134дск до складу сил та засобів для безпосередньої участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей позивачка перебувала в щорічних чергових оплачуваних відпустках: з 18 до 27 вересня 2017 року, з виїздом до Турецької Республіки, відповідно до наказу НП України від 09.10.2017 № 837 о/с; з 20 листопада до 05 грудня 2017 року, відповідно до наказу НП України від 06.12.2017 № 1031 о/с.

Відповідно до інформації, наданої Департаментом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку НПУ в листі від 02.11.2023р. №3801/29/5/02-2023, у зв`язку з відсутністю необхідних документів та наказу НПУ виплата винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 24.04.2017р. по 28.04.2018 р. позивачці не здійснювалася.

Крім того, згідно відповіді ГУНП в Луганській області від 23.11.2023р. №3108/111/19/03-2023 відсутня інформація про отримання позивачкою у період часу з 24.04.2017р. по 28.04.2018р. в черговій частині ГУНП в Луганській області спецзасобів, вогнепальної зброї та засобів індивідуального захисту для виконання службових (бойових) завдань під час участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей.

Отже, наданими доказами підтверджено, що у спірний період позивачка виконувала свої функціональні обов`язки за посадою, а також завдання поставленні останній безпосереднім керівництвом Управління забезпечення прав людини НПУ, які не були пов`язані з антитерористичною операцією, а службові (бойові) завдання в сфері забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях позивачці не ставились.

Колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що виконання позивачкою своїх службових обов`язків в містах, на території проведення АТО, не свідчить про виконання нею конкретних завдань, пов`язаних з її безпосередньою участю в проведенні АТО.

Жодних доказів, які б підтвердили факт безпосередньої участі в антитерористичній операції, а також у виконанні завдань антитерористічної операції на території Донецької та Луганської областей у період з 24.04.2017р. по 28.04.2018р., позивачкою надані не були, та судом не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідачем доведено правомірність рішення від 14.12.2023р. №11/ІV/I/1, яким позивачці відмовлено у наданні статусу учасника бойових, а тому судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову.

Доводи позивачки про те, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 15.03.2023р. у справі №360/8365/2, яке набрало законної сили, вже встановлена та обставина, що вона брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, колегією суддів не прийнято до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний суд у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі №809/1185/16 сформував наступну правову позицію: « Преюдиція це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

При цьому, звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи.

Водночас, для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами, визначеними процесуальним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не порушив норм процесуального права при оцінці доказів, розглянувши у сукупності як обставини, встановлені постановою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 22.09.2016 разом із доказами, доданими учасниками справи до цієї адміністративної справи.

При цьому, Верховний Суд наголошує, що спростування належними і допустимими доказами обставин, встановлених іншим судом у судовому рішенні, у даному випадку не порушує принципу верховенства права та правової визначеності як елемента верховенства права, а свідчить тільки про те, що Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області не було надано всіх належних доказів для розгляду справи по суті.».

Як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду справи №360/8365/2 було рішення комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України від 30.09.2020р. № 5/V/І/1 про відмову в наданні статусу учасника бойових дій .

Скасовуючи це рішення та зобов`язуючи Комісію повторно розглянути матеріали стосовно позивачки , суд дійшов висновку про те, що зі змісту оскарженого рішення від 30.09.2020р. № 5/V/І/1, а також витягу з протоколу № 5 від 30.09.2020р. засідання комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України встановлено, що позивачці було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з відсутністю правових підстав, з посиланням на п. 19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; абзац 2 пункту 2 Порядку № 413; підпункт 9 пункту 2 та абзаців 4, 5 пункту 4 розділу II Положення № 405. Докази, які б підтверджували або спростовували безпосередню участь позивача в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей Комісією не досліджувались та висновки Комісії не містять відповідних зауважень з даного питання.

Також відповідач в оскарженому рішенні, як на одну із підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій, посилається на абзац 4, 5 пункту 4 розділу II Положення № 405.

Відповідно до абзацу четвертого, п`ятого пункту 4 розділу II Положення № 405 комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі: надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; виявлення факту подання недостовірної інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у тому числі про участь особи у виконанні бойових завдань із захисту Батьківщини.

При цьому суд також зауважив, що відповідачем в оскарженому рішенні взагалі не зазначено, в чому саме полягає недостовірність даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення та/або інформації про участь в антитерористичній операції чи здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, у забезпеченні їх проведення, у тому числі про участь особи у виконанні бойових завдань із захисту Батьківщини.

Вказані обставини позбавили суд можливості оцінити обґрунтованість прийняття спірного рішення.

Окрім того, суд зауважив, що відповідно до підпункту 8 пункту 2 розділу II Положення № 405 Комісія з метою забезпечення виконання покладених на неї завдань має право повернути документи для подальшого доопрацювання відповідним керівникам.

З урахуванням викладеного, а також того, що відповідачем в спірному рішенні зазначені тільки норми Закону № 3551-ХІІ та Порядків № 413, № 405 без обґрунтувань підстав прийняття рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій, суд дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийнято всупереч вимог наведених актів законодавства, є необґрунтованим, безпідставним та, відповідно, таким, що належить до скасування.

Отже, судовим рішенням від 15.03.2023р. у справі №360/8365/2 не було встановлено факт безпосередньої участі позивачки в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, у спірний період.

В межах цієї справи, рішення від 14.12.2023р. №11/ІV/I/1 було прийнято після повернення матеріалів для подальшого доопрацювання відповідним уповноваженим керівникам, зібрання Комісією НПУ додаткових доказів, на підставі яких можливо встановити, що позивачка наказами першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівником Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) була лише включена та в подальшому виключена до (зі) складу сил та засобів для участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, однак жодних завдань антитерористічної операції на території Донецької та Луганської областей у період з 24.04.2017р. по 28.04.2018р. не виконувала, безпосередньо участі в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей в цей період не приймала.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було порушено вимог ч.4 ст.78 КАС України.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Галкіна Вячеслава Леонідовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024 р. у справі № 360/144/24 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2024р. у справі №360/144/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення 30 травня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Геращенко