Справа № 751/3103/24
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 751/3103/24 Суддя (судді) першої інстанції: Маслюк Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів: Ганечко О. М., Сорочка Є.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Онікієць Юрія Петровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до інспектора взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Онікієць Юрія Петровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА №1735528 від 24.03.2024 про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апелянта аналогічні, заявленим у позовній заяві та стосуються того, що позивача безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення питання, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів, з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, інспектором взводу №2 роти №2 БУПП в Чернігівській області ДПП Онікієць Ю.П. 24 березня 2024 року складено постанову серії ЕНА №1735528 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 24.03.2024 року о 15 год 01 хв в м. Чернігів, просп. Миру, 49А, здійснив зупинку транспортного засобу Mercedes-Benz GL550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, чим порушив п. 15.9 «е» Правил дорожнього руху - порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Відповідно до відеозапису фіксації місця події, який наданий представником відповідача, транспортний засіб Mercedes-Benz GL550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 24.03.2024 року о 15 год 01 хв в м. Чернігів, просп. Миру, 49А, зупинився ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, де в автомобіль сів пасажир; після зупинки інспектор поліції роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; надалі ОСОБА_1 зателефонував адвокату та користувався правовою допомогою; після цього інспектор поліції відмовив у задоволенні клопотання про перенесення розгляду справи та оголосив про прийняте рішення

В обґрунтування позовних вимог позивач надавав фото панелі приладів транспортного засобу, на якій міститься повідомлення про несправність систем «ABS, ESP».

Вважаючи вищевказану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні позову виходячи з того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 122 КУпАП, а інспектором було здійснено розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення із дотриманням порядку, передбаченого КУпАП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Пунктами 1.1, 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території, тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з пп. «е» п. 15.9 ПДР зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо) (п. 1.10 ПДР).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що з відеозапису фіксації місця події вбачається, що позивач зупинився ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів, увімкнувши аварійну сигналізацію, а відтак є доведеним, всупереч положенням п. 15.9 «е» ПДР, факт здійснення ОСОБА_1 зупинки транспортного засобу ближче 30 м від посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис з місця вчинення адміністративного правопорушення та колегія суддів погоджується з тим, що відповідачем цілком правомірно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення вимог частини першої статті 122 КУпАП.

На переконання колегії суддів, відповідач надав належні докази, в розумінні ст.ст. 73 - 76 КАС України, на підтвердження факту порушення позивачем вимог ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскаржувана постанова містить усі необхідні реквізити, передбачені статтею 283 КУпАП.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Судова колегія відхиляє посилання апелянта на те, що він був позбавлений можливості скористатися правовою допомогою, позаяк останнім не обґрунтовано те, яким чином отримання правничої допомоги та відкладення розгляду справи могло спростувати обставину порушення ним п. 15.9 «е» ПДР, що підтверджено доказами у передбаченому законом порядку.

Таким чином, на переконання колегії суддів, дії відповідача при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, а суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у позовній заяві та поясненнях, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивача не містить.

Суд також застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 квітня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 2 роти № 2 БУПП в Чернігівській області ДПП Онікієць Юрія Петровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 19 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Є. О. Сорочко