Справа № 420/13185/24
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пекного А.С.,

секретаря Шестакової А.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

та представників:

відповідача Марієнка А.О.,

третьої особи Доброва Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач, стягувач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач, ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України), третя особа Міністерство оборони України (далі третя особа, боржник), в якому просить:

- визнати протиправним рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 29.03.2024 про закінчення виконавчого провадження ВП № 67474759 та скасувати постанову державного виконавця від 29.03.2024 у виконавчому провадженні № 67474759, якою оформлене це протиправне рішення;

- зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у встановленому Законом порядку відновити виконавче провадження ВП № 67474759.

Ухвалою від 06.05.2024 позов було залишено без руху з наданням позивачу строку на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Позивач ухвалу суду виконав, недоліки позову усунув.

Ухвалою від 20.05.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 29.05.2024 об 11:30 год, відповідача зобов`язано у строк до 27.05.2024 надати до суду в якості доказів засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 67474759.

Відповідач 22.05.2024 подав до суду відзив на позовну заяву та засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 67474759.

Позивачем 27.05.2024 подано письмові пояснення.

Третьою особою 29.05.2024 подані пояснення на позовну заяву.

В судовому засіданні позивач та представники відповідача і третьої особи надали пояснення, засновані на викладених в їх письмових заявах по суті спору доводах та аргументах.

Заслухавши учасників справи, розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, суд приходить до таких висновків.

Як встановлено судом, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2021, позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб - Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ), Державної казначейської служби України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано противоправною бездіяльність Міністерства оборони України, щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 включно.

Зобов`язано Міністерство оборони України на підставі роздавальної відомості №832 за листопад 2016 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Одеським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №522/8826/17 від 06.10.2021 в частині зобов`язання Міністерства оборони України на підставі роздавальної відомості №832 за листопад 2016 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

11.11.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., та підставі поданої 10.11.2021 ОСОБА_1 заяви про примусове виконання судового рішення, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67474759 за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду №522/8826/17, виданим 06.10.2021. Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови.

Листом від 16.02.2022 Фінансово-економічне управління Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України Міністерства оборони України повідомило Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що рішення суду виконано та відповідно до платіжного доручення №156 від 15.02.2022 кошти у сумі 412862,52 грн. зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 16.02.2022. До вказаного листа додано копію платіжного доручення № 156 від 15.02.2022.

Постановою державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України від 02.09.2022 виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням судового рішення, яке підлягало виконанню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 26.06.2023 у справі №420/10896/23, зміненим в мотивувальній частині постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2023, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України від 02.09.2022 про закінчення виконавчого провадження ВП №67474759, а також зобов`язано ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України у встановленому законом порядку відновити виконавче провадження ВП №67474759.

Постановою державного виконавця ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України від 02.01.2024 відновлено виконавче провадження ВП №67474759.

Боржник Міністерство оборони України листом від 25.01.2024 № 25 повідомило виконавця, що виконало рішення суду та через підпорядковану установу - військову частину НОМЕР_1 , в якій на фінансовому забезпеченні перебував ОСОБА_1 до звільнення з військової служби, на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року нараховано та виплачено йому компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Згідно з проведеним фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 розрахунку розмір компенсації за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 склав 419 149,77 грн., з цієї суми відраховано 1,5 % військового збору в сумі 6287,25 грн. Кошти 16.02.2022 перераховані військовою частиною НОМЕР_1 на рахунок ОСОБА_1 в сумі 412 862,52 грн.

До листа були додані: довіреність Міністерства оборони України №220/505/д від 27.12.2023; лист Департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України №298/6/15675/с від 19.01.2022; складений 28.01.2022 під номером 21 розрахунок суми компенсації втрати частини грошового доходу (грошового забезпечення) відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17; лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/587 від 02.02.2022; роздавальна відомість №75 на виплату компенсації втрати частини грошового доходу адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом за лютий 2022 року; платіжне доручення №156 від 15.02.2022; відомості про зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 від АТ «Укрсиббанк» №557034 станом на 16.02.2022; лист командира військової частини НОМЕР_1 №201 від 24.01.2024.

Уважаючи, що від Міністерства оборони України надійшли всі документи, що підтверджують нарахування стягувачу коштів, державний виконавець ВПВР ДДВС Міністерства юстиції України прийняв постанову від 29.03.2024 про закінчення виконавчого провадження згідно з пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Не погоджуючись із цією постановою та уважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду.

Протиправність постанови позивач убачає в тому, що відсутні докази, які б достеменно свідчили саме про фактичне виконання рішення суду у відповідності з його резолютивною частиною.

Як він вказує, на виконання рішення суду та відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, боржник повинен був обчислити компенсацію окремо за кожний місяць затримки виплати грошового забезпечення (періоду невиплати доходу) з 30.10.2002 по 25.07.2014, виходячи з розмірів грошового забезпечення, яке підлягало виплаті у кожному такому місяці, що зазначені у роздавальній відомості №832 за листопад 2016 року.

Військовою частиною НОМЕР_1 до матеріалів справи №522/8826/17 надавався здійснений на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року та згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, розрахунок суми компенсації втрати частини грошового доходу (грошового забезпечення) від 12.04.2018, відповідно до якого розмір компенсації становить більше одного мільйона гривень, а не 412 862,52 грн, як вказав боржник.

Щодо виплачених йому коштів в сумі 412 862,52 грн, на які посилаються боржник та виконавець як на підтвердження виконання рішення суду та виплати компенсації, то позивач зазначає, що змістом фінансових документів не підтверджується те, що ці кошти є саме компенсацією, нарахованою і виплаченою на виконання рішення суду у справі №522/8826/17.

Зокрема, документ під назвою «розрахунок суми компенсації втрати частини грошового доходу (грошового забезпечення) відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17 за №21 від 28.01.2022» визначає суму компенсації за період з серпня 2014 по жовтень 2016, а не з 30.10.2002 по 25.07.2014, як визначено рішенням суду; крім того, згаданий розрахунок не ґрунтується на роздавальній відомості № 832 за листопад 2016 року та не відповідає методології здійснення обрахунку суми компенсації, який передбачений Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Документ під назвою «роздавальна відомість №75 на виплату компенсації втрати частини грошового доходу адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом за лютий 2022 року» також не може слугувати доказом виконання рішення суду, оскільки він складений на підставі раніше зазначеного розрахунку за №21 від 28.01.2022 та вказана у ньому сума 412 862,52 грн обрахована за період, відмінний від указаного в рішенні суду.

Аналогічним чином платіжне доручення №156 від 15.02.2022 на суму 412 862,52 грн також не може слугувати доказом фактичного і повного виконання рішення суду.

Позивач зазначає, що належними і допустимими доказами виконання боржником рішення суду можуть бути тільки фінансові документи про нарахування і виплату компенсації за період несвоєчасної виплати щомісячного грошового забезпечення з 30.10.2002 по 25.07.2014, які оформлені (складені) відповідно до вимог, визначених Міністерством оборони України, зокрема, Правилами організації фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України, затвердженими наказом Міністерства оборони України №280 від 22.05.2017.

Натомість надані боржником виконавцю документи такими не являються, в тому числі через відсутність у цих документах розрахунку компенсації втрати частини грошових доходів саме за період з 30.10.2002 по 25.07.2014, як то визначено виконавчим документом.

У підсумку позивач вважає, що боржник не виконав рішення суду, а тому у виконавця були відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження.

Відповідач у відзиві заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що оскаржена постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена у спосіб та у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», оскільки боржником подано усі документи, які підтверджують фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, відповідач вказує, що листом Міністерства оборони України від 25.01.2024 № 25 повідомлено виконавця, що відповідно до виконавчого листа № 522/8826/17 від 06.10.2021 Міністерством оборони України через підпорядковану установу - військову частину НОМЕР_1 , в якій на фінансовому забезпеченні перебував ОСОБА_1 до звільнення з військової служби, на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року нараховано та виплачено ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159. На підставі проведеного фахівцями фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 розрахунку розмір компенсації за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року склав 419 149,77 грн., а з цієї суми було відраховано 1,5 % військового збору в сумі 6287,25 грн. На підставі отриманого від Департаменту фінансів Міністерства оборони України розподілу коштів військова частина НОМЕР_1 перерахувала на рахунок ОСОБА_1 компенсацію в сумі - 412 862,52 грн. Відповідно до платіжного доручення №156 від 15.02.2022 кошти у сумі 412 862,52 грн зараховано на картковий рахунок ОСОБА_1 16.02.2022, що підтверджується довідкою банку.

У цьому контексті відповідач також зазначає, що питання здійснення розрахунку між фактично отриманою та належною до виплати щомісячного грошового забезпечення відноситься до виключної компетенції Міністерства оборони України. Державному виконавцю не надано повноважень ставити під сумнів законність прийнятих боржником рішень на виконання рішення суду, натомість виконавець має перевіряти виконання судового рішення у такий спосіб, як визначено судом у рішенні і у виконавчому документі.

З огляду на те, що від Міністерства оборони України надійшли всі документи, що підтверджують нарахування стягувачу коштів, зокрема: копія розрахунку розміру компенсації втрати частини грошового забезпечення від 28.01.2022 № 21 за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року, що відповідає рішенню суду, а також копія роздавальної відомості № 75 на виплату компенсації втрати частини грошового доходу адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом за лютий 2022 року, копія платіжного доручення від 15.02.2022 № 156 про перерахування коштів стягувачу в розмірі 412862,52 грн, то у державного виконавця були правові підстави для закінчення виконавчого провадження з урахування також висновків суду у справі № 420/10896/23.

Тому відповідач уважає, що оскаржена постанова є правомірною, а позов таким, що не підлягає задоволенню.

Позивач у додаткових письмових поясненнях зазначив, що поданий боржником разом із листом Міністерства оборони України від 25.01.2024 № 25 «розрахунок розміру компенсації втрати частини грошового забезпечення від 28.01.2022 № 21» не є фінансовим документом, оскільки встановленим порядком не був зареєстрований у січні 2024 року у фінансовому органі військової частині НОМЕР_1 та залишається датований січнем 2022 року, а тому не може підтверджувати факт виконання рішення суду боржником. У цьому ж аспекті позивач посилається й на те, що у матеріалах виконавчого провадження відсутні розрахунково-платіжні документи, до яких з своїм змістом міг би бути долучений згаданий розрахунок, тому що наявна у виконавчому провадженні роздавальна відомість № 75 досі містить період, за який нарахована компенсація - «серпень 2014 - жовтень 2016р.р.», який відмінний від зазначеного у розрахунку, що поданий виконавцю у лютому 2024 року « 30.10.2002 року по 25.07.2014 року». Крім того, позивач зазначає, що відсутні рішення будь-якої посадової особи Збройних Сил України та Міністерства оборони України щодо складання нового розрахунку компенсації або внесення змін до існуючого розрахунку від 28.01.2022 № 21. Вказує, що на дату складення розрахунку від 28.01.2022 № 21 командиром військової частини НОМЕР_1 був майор ОСОБА_2 , однак наданий виконавцю розрахунок з тією ж датою та унесеними змінами підписаний підполковником ОСОБА_3 , який не був на той час командиром.

Третя особа у поясненнях на позов не визнала позовні вимоги та просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що на виконання рішення суду здійснено нарахування позивачу компенсації за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 та виплачено її 16.02.2022 в сумі 412862,52 грн, про що було повідомлено виконавцю листом від 25.01.2024 № 25 з наданням підтверджуючих документів. Також з посиланням на судові рішення Одеського окружного адміністративного суду та П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №522/8826/17, які ухвалені в порядку статті 383 КАС України, третя особа зазначає, що оскільки у рішенні, яке виконується, не з`ясовувалось питання про розмір компенсації і суд таких вимог не вирішував, то відповідно і державний виконавець не може ставити під сумнів розрахований боржником розмір компенсації, оскільки це призводить до зміни суті рішення суду, яке виконується.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Статтею 129-1 Конституції України установлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Цим конституційним положенням відповідають приписи статті 370 КАС України, згідно з якими судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 статті 372 КАС України передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною 1 статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Згідно із статтею 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Як видно з приписів частини першої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункт 1 частини 3, частина 4 статті 18 Закону №1404-VІІІ).

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VІІІ установлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Особливості виконання рішень немайнового характеру, тобто рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначені Розділом VIII Закону №1404-VIII.

Зокрема, частинами 1, 2, 3 статті 63 Закону №1404-VIII установлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 статті 39 Закону № 1404-VIII установлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Верховний Суд за наслідками аналізу вищезазначених правових норм сформулював у постанові від 08 червня 2023 року по справі № 640/12200/22 правові висновки, відповідно до яких, зокрема, виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, державний виконавець зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення.

Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд враховує, що спірні правовідносини виникли з приводу закінчення виконавчого провадження згідно із пунктом 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII, тобто у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17 зобов`язано Міністерство оборони України на підставі роздавальної відомості №832 за листопад 2016 року нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 включно, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Резолютивна частина цього рішення відтворена у виданому Одеським окружним адміністративним судом виконавчому листі №522/8826/17 від 06.10.2021.

Отже, на виконання рішення суду боржник зобов`язаний був здійснити нарахування і виплатити компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 включно.

Цю дію нарахування компенсації - боржник повинен був здійснити, по-перше, на підставі роздавальної відомості №832 за листопад 2016 року, а по-друге відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159.

Як видно з наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження №67474759, боржником в якості доказу виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17 було подано виконавцю лист від 25.01.2024 №25 за підписом представника Міністерства оборони України, в якому зазначено, що Міністерство оборони України через підпорядковану установу - військову частину НОМЕР_1 , в якій на фінансовому забезпеченні перебував ОСОБА_1 до звільнення з військової служби, на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року нараховано та виплачено йому компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159. Також у листі виконавця повідомлено про те, що згідно з проведеним фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 розрахунку розмір компенсації за період з 30.10.2002 по 25.07.2014 склав 419 149,77 грн., з цієї суми відраховано 1,5 % військового збору в сумі 6287,25 грн. Кошти 16.02.2022 перераховані військовою частиною НОМЕР_1 на рахунок ОСОБА_1 в сумі 412 862,52 грн.

До листа були додані:

- довіреність Міністерства оборони України №220/505/д від 27.12.2023;

- лист Департаменту юридичного забезпечення Міністерства оборони України №298/6/15675/с від 19.01.2022 з питань надсилання судових документів у справі №522/8826/17 з вимогою невідкладно організувати роботу щодо виконання рішення суду;

- складений військовою частиною НОМЕР_1 та датований 28.01.2022 під номером 21 «Розрахунок суми компенсації втрати частини грошового доходу (грошового забезпечення) відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17», відповідно до якого з урахуванням примітки періодом, за який нараховується компенсація, є період з 30.10.2002 по 25.07.2014, сума невиплаченого грошового забезпечення після відрахування податків (без урахування одноразових виплат, які мають разовий характер) 560 660,48 грн., сума компенсації становить 419 149,77 грн;

- лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України №248/587 від 02.02.2022 щодо необхідності включення у заявку на виплату грошового забезпечення у лютому 2022 року потреби в коштах для виконання рішень судів;

- складена військовою частиною НОМЕР_3 роздавальна відомість №75 на виплату компенсації втрати частини грошового доходу адміралам, офіцерам, прапорщикам, мічманам та військовослужбовцям, які проходять службу за контрактом за лютий 2022 року, відповідно до якої ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17 підлягає виплаті після обов`язкових відрахувань 412 862,52 грн за період з серпня 2014 по жовтень 2016;

- платіжне доручення №156 від 15.02.2022 на суму 412 862,52 грн, яка має бути перерахована Державною казначейською службою до ПАТ «Укрсиббанк»;

- відомості про зарахування коштів в сумі 412 862,52 грн на рахунок ОСОБА_1 від ПАТ «Укрсиббанк» №557034 станом на 16.02.2022;

- адресований начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 лист командира військової частини НОМЕР_1 №201 від 24.01.2024, в якому повідомляється, що в розрахунку компенсації втрати частини грошового доходу відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17 відносно ОСОБА_1 був помилково зазначений період нарахування такої компенсації (графа 2 розрахунку), а саме «серпень 2014 жовтень 2016», однак відповідні нарахування у розрахунку є вірними.

Отже, боржник з наданням підтвердних документів повідомив виконавця про те, що відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 та на підставі роздавальної відомості № 832 за листопад 2016 року нараховано та виплачено позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року, для чого фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 здійснений розрахунок розміру компенсації за період з 30.10.2002 по 25.07.2014, який склав 419 149,77 грн. З цієї суми відраховано 1,5 % військового збору в сумі 6287,25 грн. Після відрахування кошти компенсації в сумі 412 862,52 грн перераховані військовою частиною НОМЕР_1 16.02.2022 на рахунок ОСОБА_1 .

Указані документи розцінені виконавцем як належне підтвердження фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом та містять посилання на те, що вони складені на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17.

При цьому він також виходив з того, що здійснення розрахунку між фактично отриманою та належною до виплати сумою щомісячного грошового забезпечення відноситься до виключної компетенції Міністерства оборони України, а орган державної виконавчої служби чи державний виконавець в його особі не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Вважав, що Законом України «Про виконавче провадження» не надано повноважень державному виконавцю ставити під сумнів законність прийнятих боржником рішень на виконання рішення суду, натомість виконавець має перевіряти виконання судового рішення у такий спосіб, як визначено судом у рішенні і у виконавчому документі.

З огляду на те, що рішенням суду у справі №522/8826/17 не визначено конкретних сум або розміру компенсації та конкретних документів, які мають бути складені на виконання судового рішення, то суд в цілому погоджується з доводами відповідача в частині відсутності у нього повноважень перевіряти правильність / достовірність здійсненого боржником розрахунку компенсації та правомірності/законності складених документів, позаяк виходячи із змісту статей 1, 6, 7 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та пунктів 1, 5, 7, 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року №159, обов`язок обчислення суми, нарахування та виплати компенсації громадянам втрати частини доходів покладено саме на підприємства, установи і організації, а отже є їх виключною компетенцією.

Виходячи із змісту мотивувальної та резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17, а також характеру покладеного на боржника обов`язку із вчинення дій, то конкретний розмір нарахованої компенсації, як і методологія її розрахунку, не можуть самі по собі слугувати мірилом повноти виконання зазначеного рішення.

Хоча в ході судового розгляду не спростовано наявності помилок і недоліків у поданих боржником виконавцю документах, на чому акцентував увагу позивач, тим не менш такі помилки та недоліки не позбавляють ці документи офіційного характеру та здатності бути носієм інформації щодо виконання судового рішення.

З огляду на зміст поданих боржником виконавцю документів, вони у своїй сукупності свідчать про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17 ОСОБА_1 нараховано компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати щомісячного грошового забезпечення за період з 30.10.2002 року по 25.07.2014 року в розмірі 419 149,77 грн та виплачена ця компенсація 16.02.2022 в сумі, яка після обов`язкових відрахувань становила 412 862,52 грн.

Зокрема, вказані документи містять однакові суми нарахованої та належної до виплати після відрахувань обов`язкових платежів компенсації, виплати компенсації у такій сумі, обрахування суми компенсації від суми невиплаченого доходу корелює з відповідними показниками, зазначеними у роздавальній відомості № 832 за листопад 2016 року за умови відрахування сум виплат, які мають разовий характер.

Розбіжність у періоді, за який нарахована компенсація, фактично усунута поясненнями командира військової частини щодо допущеної помилки та виправленнями такої в окремих документах («розрахунку суми компенсації втрати частини грошового доходу (грошового забезпечення) відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17» від 28.01.2022 №21).

З урахуванням того, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.05.2021 у справі №522/8826/17 не визначався розмір компенсації у зв`язку з тим, що предметом спору було саме право позивача на таку компенсацію, то у даному випадку належним свідченням фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом буде вчинення боржником дій із нарахування визначеної ним суми компенсації та її виплати.

У вимірі обставин цієї справи доводи позивача про відсутність оформлених певним чином документів та про порушення боржником методології розрахунку компенсації не свідчать про відсутність в матеріалах виконавчого провадження належних носіїв доказової інформації щодо виконання судового рішення у відповідності з його резолютивною частиною.

Натомість такі доводи свідчать радше про виникнення між позивачем та третьою особою нового спору щодо розміру компенсації, який не може бути вирішений в межах судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, що здійснюється у порядку, встановленому статтею 287 КАС України.

Тому слід погодитись із висновком виконавця про те, що у даному випадку та за встановлених обставин наявна підстава для закінчення виконавчого провадження, яка передбачена пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки змістом наданих боржником документів у їх сукупності підтверджено фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, оскаржена постанова від 29.03.2024 про закінчення виконавчого провадження є правомірною і скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Приписами частини 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).

Відповідач достатнім чином спростував доводи позивача та довів правомірність оскарженого рішення, тому за таких обставин в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат не здійснюється згідно з приписами статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-77, 139, 242-246, 259-262, 271, 287 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа Міністерство оборони України, про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя А.С. Пекний