Справа № 240/1985/24
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
30 травня 2024 року м. Житомир справа № 240/1985/24
категорія 108020100
Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олевська спеціалізована пересувна механізована колона №10» до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним, скасування рішення,
Ухвалою суду від 07 лютого 2024 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.
06 березня 2024 року до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням інших учасників справи, яке суд ухвалою від 08 березня 2024 року задовольнив та призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом осіб, які беруть участь у справі на 19 березня 2024 року.
Не погоджуючись з рішенням Житомирської митниці Державної митної служби України про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, ТОВ «Олевська СПМК № 10» звернулося з цим позовом до суду.
У судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову. Протокольною ухвалою суду зобов`язано позивача надати суду докази на підтвердження походження сировини, з якої було виготовлено експортований товар.
01 квітня 2024 року позивача подав додаткові пояснення, до яких долучив первинні документи на підтвердження того, що експортований товар виготовлений із облікованих на ТОВ «Олевська СПМК №10» відходів деревини.
У судовому засіданні 03 квітня 2024 року суд оглянув товар, що був вилучений протоколом про порушення митних правил від 05 січня 2024 року. Також у судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Ухвалою суду, яка внесена до протоколу судового засідання, продовжено строк розгляду справи на більш тривалий розумний строк.
На підставі положень частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України з огляду на надходження клопотання представників сторін 03 квітня 2024 року судом постановлено ухвалу про розгляд справи в порядку письмового провадження, яка внесена до протоколу судового засідання.
27 травня 2024 року відповідач подав додаткові пояснення, в яких зазначив додаткове обґрунтування врахування митницею рішення зобов`язуючої тарифної інформації Європейського Співтовариства від 05 січня 2023 року PLBTIWIT-2023-000022 при прийнятті рішення про визначення коду товару. Також до пояснень додані адміністративне керівництво щодо процесу надання інформації про обов`язкові тарифи (Administrative Guidance on the Binding Tariff Infirmation Process) з перекладом, витяг з Європейської обов`язкової тарифної інформації з перекладом, пояснення до Комбінованої номенклатури ЄС з перекладом та примітки до товарної позиції 4401 з перекладом з польської мови.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.
Частиною 1 статті 67 Митного кодексу України визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів (далі ГС) і затверджується Законом про Митний тариф України.
Українську класифікацію товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТ ЗЕД) розроблено на виконання Україною своїх міжнародних зобов`язань, а саме: положень Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів (далі Конвенція), Договірною стороною якої Україна стала згідно з Указом Президента України від 17 травня 2002 року №466/2002 «Про приєднання України до Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів» з набуттям усіх прав та зобов`язань, передбачених статтями Конвенції.
Чинна УКТ ЗЕД затверджена Законом України «Про Митний тариф України» від 19 жовтня 2022 року №2697-ІХ.
Статтею 68 Митного кодексу України встановлено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ведення УКТ ЗЕД, окрім іншого, передбачає прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках.
Згідно з частинами 1, 8 статті 257, частиною 1 статті 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого Кодексом. Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Частиною 1 статті 69 Митного кодексу України визначено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Код товару декларується декларантом або уповноваженою ним особою.
Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (частина 2 статті 69 Митного кодексу України).
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари (частина 4 статті 69 МК України).
Відповідно до частини 7 статті 69 Митного кодексу України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
На реалізацію приписів статті 68 Митного кодексу України постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року №428 затверджено Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі Порядок №428).
Згідно пункту 3 названого Порядку УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі Комбінована номенклатура)
Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2023 року №633 до Порядку №428 внесено зміни.
Так Порядок доповнено пунктом 51, згідно якого з метою забезпечення однакового застосування всіма митними органами правил класифікації товарів рішення щодо класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД та рішення щодо зобов`язуючої інформації з питань класифікації товарів приймаються митними органами з урахуванням підходів до класифікації окремих товарів згідно з Комбінованою номенклатурою, закріплених у відповідних актах права Європейського Союзу (acquis ЄС), за умови, що такі підходи не суперечать положенням Міжнародної конвенції про Гармонізовану систему опису та кодування товарів.
Перелік актів права Європейського Союзу (acquis ЄС) з питань класифікації окремих товарів згідно з Комбінованою номенклатурою оприлюднюється та актуалізується Держмитслужбою на її офіційному веб-сайті. Такий перелік має містити: назву акта права Європейського Союзу (acquis ЄС), код (на рівні 8 знаків) та опис товару, зазначений у такому акті.
З метою забезпечення єдиного тлумачення і застосування УКТ ЗЕД в Україні запроваджено Пояснення до УКТ ЗЕД.
На виконання положень статті 68 Митного кодексу України, Порядку № 428 наказом Державної митної служби України від 14 грудня 2022 року №543 затверджено Пояснення до УКТ ЗЕД, які набрали чинності з 01 січня 2023 року.
Згідно пояснення до групи 44 «Деревина і вироби з деревини; деревне вугілля» до цієї групи включаються необроблена деревина, напівфабрикати з деревини та вироби з деревини в цілому.
Ці продукти можна приблизно згрупувати таким чином, зокрема,
(1) Необроблена деревина (зрубана, колота, начорно обтесана (брусована), обкорована і т.д.) і паливна деревина, відходи деревини та скрап, тирса, деревинна дранка чи шматочки; обручі, стовпи, гідробудівельні колоди (палі), вішки, кілки і т.д.; деревне вугілля; деревна шерсть і деревне борошно; шпали для залізничних чи трамвайних колій (переважно товарні позиції 4401 4406). Проте до цієї групи не включаються деревинна тріска, деревинна стружка, подрібнена деревина або деревина у вигляді дріб`язку чи порошку, які використовуються переважно у парфумерії, фармакології або як інсектициди та фунгіциди чи для аналогічних цілей (товарна позиція 1211), а також деревинна тріска і стружка, деревина у вигляді дріб`язку або порошку, що використовуються переважно для фарбування або дублення (товарна позиція 1404).
Пояснення до товарної позиції 4401:
4401Деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків або в аналогічних формах; деревна тріска або стружка; тирса та відходи деревини, агломеровані або неагломеровані, у вигляді колод, полін, брикетів, гранул або в аналогічних формах:
- деревина паливна у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків або в аналогічних формах:
4401 11 00 00- - хвойних порід
4401 12 00 00- - листяних порід
- тріска або стружка деревна:
4401 21 00 00- - хвойних порід
4401 22 - - листяних порід:
4401 22 10 00- - - з евкаліпта (Eucalyptus spp.)
4401 22 90 00- - - інші
- тирса і деревні відходи та скрап, агломеровані у вигляді колод, брикетів, гранул або в аналогічних формах:
4401 31 00 00- - деревні гранули
4401 32 00 00- - деревні брикети
4401 39 00 00- - інші
- тирса і деревні відходи, неагломеровані:
4401 41 00 00- - тирса
4401 49 00 00- - інші
До цієї товарної позиції включаються:
(A) Паливна деревина переважно у вигляді:
(1) полін, як правило, з корою;
(2) розколотих колод або полін;
(3) сучків, в`язок хмизу, необроблених гілок, стовбурів деревини, що в`ються, пеньків і коренів дерев.
(B) Тріска або стружка деревна, тобто деревина, механічно подрібнена в дрібну тріску (плоску, тверду і начорно обрізну) або в стружку (тонку і гнучку), яку використовують для виготовлення паперової маси з застосуванням механічних процесів, хімічних процесів або їх поєднання, чи для виробництва деревноволокнистої або деревностружкової плити. З урахуванням примітки 6 до цієї групи до цієї товарної позиції також включаються аналогічні товари, одержані, наприклад, з бамбуку.
Балансова деревина у вигляді круглих чи брусованих чотиригранних брусів не включається (товарна позиція 4403).
(C) Тирса, агломерована у вигляді колод, брикетів, гранул чи в аналогічних формах або неагломеровані.
(D) Відходи деревини та скрап, непридатні для використання як лісоматеріали. Ці матеріали використовуються, зокрема, для варіння целюлози (виробництва паперу) та виготовлення деревностружкових і деревноволокнистих плит, а також як паливо. До відходів і скрапу відносять брак, непридатний для розпилювання і стругання; відходи виробництва; ламані дошки; стару тару, непридатну для повторного застосування; кору та стружки (агломеровані у вигляді колод, брикетів, гранул чи в аналогічних формах або неагломеровані); інші відходи та скрап столярного і теслярського виробництва; оброблену фарбувальну та дубильну деревину чи кору. До цієї товарної позиції також включаються відходи деревини та скрап, що утворюються при будівництві та знесенні, які неможливо використати як будівельний ліс. Проте, отримані в такий спосіб дерев`яні вироби є придатними для їх повторного використання (наприклад, балки, дошки, двері), включаються у відповідні товарні позиції.
Згідно пояснення до Комбінованої номенклатури ЄС, переклад якого надано відповідачем, пункт 4401 включає:
(A) Дрова, які зазвичай випускаються у формі:
(1) Короткі шматки колод, зазвичай з корою.
(2) Розколоті колоди або щепи.
(3) Гілки, пучки хмизу, пагони виноградної лози, пні та коріння дерев.
(B) Деревина в трісках або шматках, тобто деревина, механічно подрібнена на дрібну стружку (плоску, жорстку та приблизно квадратну) або шматки (тонкі та гнучкі), які використовуються для виготовлення целюлози механічними засобами, хімічними засобами або як механічними, так і хімічними засобами, або для виробництво ДВП або ДСП. Відповідно до Примітки 6 до цієї групи до цієї товарної позиції також включаються аналогічні продукти, отримані, наприклад, з бамбука.
Баланси у вигляді круглих колод або розколотих четвертин не включаються (товарна позиція 4403)
(C) Тирса , агломеровані або неагломеровані в колоди, брикети, шматки або подібні форми.
(D) відходи Деревні та обрізки, непридатні для пиломатеріалів. Ці матеріали використовуються, зокрема, для целюлозної маси (виробництво паперу), ДСП і ДВП, а також як паливо. До них відносяться відходи лісопильних виробництв або відходи виробництва; зламані дошки; старі ящики, марні як такі; кора та стружки (агломеровані або неагломеровані у вигляді колод, брикетів, черпаків або подібних форм); інші столярні відходи та обрізки; використовується фарбування деревини та дублення деревини або кори. До цієї товарної позиції також включаються деревні відходи та брухт, відокремлені від будівельних відходів і відходів знесення та непридатні для використання як пиломатеріали. Проте вироби з деревини, відсортовані таким чином і придатні для повторного використання як такі (наприклад, балки, дошки, двері), класифікуються у відповідних товарних позиціях.
На обґрунтування правомірності рішення про визначення коду товару, відповідач посилається на врахування рішення зобов`язуючої тарифної інформації Європейського Співтовариства від 05 січня 2023 року PLBTIWIT-2023-000022.
Надаючи правову оцінку таким доводам відповідача, суд зауважує на таке.
Відповідно до Загальної інформації стосовно рішень зведеної тарифної інформації (binding tariff information (BTI decisions), яка міститься на сайті Європейської комісії, рішення зведеної тарифної інформації (binding tariff information (BTI decisions) є рішеннями індивідуального характеру, приймаються національними митними органами ЄС на підставі наданих особою заяви та документів до неї та є обов`язковими для митних органів усіх держав-членів та для власника рішення. Реєстр таких рішень розміщено в Європейській системі обов`язкової тарифної інформації (EBTI-3), за допомогою якої подаються заявки і видаються рішення BTI. Доступ до цієї системи обмежений, оскільки містить конфіденційну інформацію щодо заявника та особливих характеристик товару.
У той же час на офіційному сайті ЄС забезпечено можливість перегляду актуальних рішень BTI. Переглянути всі чинні на певний момент рішення BTI можна в публічній базі BTI. Рішення оприлюднюються з міркувань прозорості, але вся конфіденційна інформація захищена. Основною причиною запровадження публічного доступу до обов`язкової тарифної інформації є забезпечення однакового застосування митного законодавства при класифікації товарів.
З урахуванням змін, внесених до постанови Кабінет Міністрів України від 21 травня 2012 року № 428, суд приходить до висновку, що використання чинних рішень BTI не суперечить ані законодавству України, ані законодавству ЄС.
Аналіз наведеного опису дає підстави для висновку, що для віднесення товару до категорії 4401 11 00 він має бути виготовлений із нарізаних шматків деревини.
Тим часом у випадку виготовлення товару із відходів виробництва дає можливість його віднесення до категорії 4401 49 00 деревних відходів неагломерованих.
Надаючи правову оцінку доводам відповідача щодо проведення позивачем оброблення відходів шляхом їх розрізання, розколювання та торцювання, що, на переконання відповідача, відносить такі до категорії 4401 11 00, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Як убачається з опису категорії паливної деревини, вихідним матеріалом для такої виступають поліна та колоди, які підлягають розколу.
Тим часом для категорії відходів деревини вихідним матеріалом виступають: брак, непридатний для розпилювання і стругання, відходи виробництва, ламані дошки, стара тара, непридатна для повторного застосування, інші відходи столярного і теслярського виробництва, оброблена фарбувальна та дубильна деревина, відходи деревини, що утворюються при будівництві та знесенні, які неможливо використати як будівельний ліс.
Однак, будь-яких застережень щодо оброблення таких матеріалів для надання їм товарного вигляду, пояснення такої товарної позиції не містить.
Отже, відходи лісопільного та струганого виробництва можуть бути піддані обрізанню та торцюванню, що і було зроблено позивачем. Однак такі дії не виключають відходи виробництва із категорії 4401 49 00 та не передбачають їх віднесення до категорії 4401 11 00, оскільки вихідним матеріалом для такої категорії є саме поліна та колоди. Окрім того, під час проведення митним органом перевірки правильності визначення позивачем коду товару, останній надавав документи, що підтверджували виробництво експортованого товару саме з відходів лісопильного та струганого виробництва.
Суд зауважує, що поліна та колоди також можуть бути оброблені шляхом їх розколу для віднесення їх до категорії паливна деревина 4401 11 00, що спростовує твердження відповідача про те, що оброблення відходів обов`язково має обумовити віднесення їх до категорії 4401 11 00.
На переконання суду такий висновок підтверджується запровадженням Урядом квоти саме на експорт деревини паливної у вигляді колод, полін, хмизу, гілок, сучків або в аналогічних формах (4401 11 00 00, 4401 12 00 00) та тріски або стружки деревної (4401 21 00 00, 4401 22 10 00, 4401 22 90 00), тобто запровадження квот саме на товари, що виготовляються з деревини у вигляді колод та полін.
Додатково суд зауважує на зміст основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, наведених у Митному тарифі України.
Згідно з правилом 2(b) будь-яке посилання на товар з певного матеріалу чи речовини розглядається як посилання на товар, що повністю або частково складається з цього матеріалу чи речовини.
Факт виготовлення товару, експортованого позивачем, із відходів підтверджується наданими суб`єктом господарювання доказами, а саме: довідкою виробника від 04 січня 2024 року №1, актом від 29 грудня 2023 року на предмет списання товаро-матеріальних цінностей та оприбуткування готової продукції на склад, довідкою виробника від 28 березня 2024 року №17 та звітом по столярному цеху за грудень 2023 року.
Таким чином, виготовлення експортованого товару з відходів у відповідності до правила 2(b) передбачає його віднесення до товарної позиції «деревні відходи».
Наклеювання на сітки з експортованим товаром етикетки, затвердженої замовником, на переконання суду, не є кваліфікуючою ознакою для віднесення такого товару до тієї чи іншої категорії, визначеної в УКР ЗЕД.
Також суд не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність у видах діяльності позивача такого виду як торгівля відходами, оскільки згідно приписів Національного класифікатора України «Класифікація видів економічної діяльності», затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 11 жовтня 2010 року №457, який набрав чинності з 01 січня 2012 року, код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків. Код виду діяльності не обов`язково достатній критерій для виконання умов, передбачених нормативними актами. У застосуванні нормативних актів чи контрактів код виду діяльності це припущення, а не доказ.
Відсутність у пункті 1.1 контракту № 28 від 19 серпня 2022 року, який визначає його предмет посилань на товар «відходи виробництва пиломатеріалів хвойних порід», на переконання суду не виключає можливості позивача здійснити поставку такого товару, оскільки замовлення покупця від 20 грудня 2023 року в розумінні приписів цивільного законодавства є письмовою домовленістю сторін та за своєю суттю та юридичною значимістю таке замовлення є домовленістю сторін, тою самою як і контракт.
Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що доводи, наведені у позовній заяві знайшли своє підтвердження.
Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA101150/2024/000001 від 05 січня 2024 року є похідним від рішення про коригування митної вартості товарів та прийнята на його підставі, така також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.
З огляду на наведене, суд уважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.
Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 частини 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.
Частиною 1 цієї правової норми закріплено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Станом на день постановлення рішення по суті спору на підтвердження розміру витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, суду надано платіжне доручення про сплату судового збору в розмірі 6056,00 грн. Будь-яких інших доказів щодо розміру витрат на правничу допомогу позивачем не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 6056,00 грн.
Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олевська спеціалізована пересувна механізована колона № 10» задовольнити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олевська спеціалізована пересувна механізована колона № 10» 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень 00 копійок судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис