Справа № 580/3807/24
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року справа № 580/3807/24

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-2), в якому просить:

- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України пенсії в Черкаській області про відмову у призначенні № 99 від 14.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 періоди навчання 01.09.1996 по 15.02.2000, з 29.04.2000 по 22.06.2000, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а також період роботи з 07.08.2023 по 31.12.2023 до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та період роботи з 01.01.2024 по 05.03.2024 до загального стажу та до стажу, що дає право на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 05.03.2024 та провести відповідні виплати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправно не зарахувало до пільгового стажу періоди навчання у професійно-технічному навчальному закладі з 01.09.1996 по 15.02.2000, з 29.04.2000 по 22.06.2000, адже відповідно до положень пенсійного законодавства час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Крім того, представник позивача вказав, що Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області протиправно не зарахувало до пільгового стажу період 07.08.2023 по 31.12.2023 та до загального і пільгового стажу період з 01.01.2024 по 05.03.2024, оскільки згідно з трудовою книжкою та поданими довідками позивач працював на посадах, що відносяться до списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних гірничих роботах.

Ухвалою від 30.04.2024 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.05.2024 від представниці Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому просила в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що з дня набрання чинності Законом України № 2148-VІІІ пенсійне забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та списком № 2, регулюється Законом № 1058-IV. Звернула увагу, що в трудовій книжці позивача не містяться дані про повний робочий день, про пільговий характер робіт, не зазначаються відомості про прогули, простої, страйки, перебування у відпустках без збереження заробітної плати, відомості про атестацію робочого місця тощо, відтак, зарахування періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах не може бути встановлено лише на підставі записів трудової книжки, а й підлягає підтвердженню уточнюючими довідками підприємств, установ, організацій або їх правонаступників, що передбачено пунктом 20 Порядку № 637.

Від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відзив на позову до суду не надходив.

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

05.03.2024 позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою щодо призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Рішенням № 99 від 14.03.2024 відповідач-1 відмовив у призначенні пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. В рішенні відповідач-1 встановив наявність у позивача страхового стажу 48 років 1 місяць 25 днів, пільгового стажу 23 роки 1 місяць 22 дні та зазначив, що для призначення пенсії необхідна наявність пільгового стажу не менше 25 років.

Вказане рішення позивач вважає протиправним, а тому за захистом своїх прав, свобод та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Частиною першою статті 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до п. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 № 202, до якого включено роботу на посаді - електрослюсар підземний.

Суд встановив, що у спірному рішенні пенсійний орган підтверджує наявність у позивача пільгового стажу у обсязі 23 роки 1 місяць 22 дні згідно довідок ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ від 26.07.2023 № 14/1906, від 07.08.2023 № 583. Натомість, згідно розрахунку (форма РС право, а.с. 16) пенсійний орган зарахував пільговий стаж у обсязі - 21 рік, не зарахувавши до нього періоди навчання (з 01.09.1996 по 15.02.2000, з 16.02.2000 по 28.04.2000, з 29.04.2000 по 22.06.2000).

Суд зазначає, що в період навчання позивача було чинним Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року № 590.

Відповідно до п.п. з п. 109 розд. VIII цього Положення до загального стаж роботи зараховується також: навчання в училищах і школах системи державних трудових резервів і системи професійно-технічної освіти (в ремісничих, залізничних училищах, гірничопромислових школах і училищах, школах фабрично-заводського навчання, училищах механізації сільського господарства, технічних училищах, професійно-технічних училищах і т. д.) і в інших училищах, школах і на курсах з підготовки кадрів, з підвищення кваліфікації і з перекваліфікації.

Згідно з п. 109 цього Положення при призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, період, зазначений у підпункті з, прирівнюється до роботи, яка слідувала після закінчення цього періоду.

Крім того, згідно зі ст. 38 Закону України Про професійну (професійно-технічну) освіту від 10.02.1998 № 103/98-ВР час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Тобто, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі повинен бути зарахований до трудового стажу, у тому числі й в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, за наявністю двох підстав: 1) у випадку, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу не перевищує 3 місяці; 2) особа зарахована на роботу за набутою професією.

Згідно відомостей диплома серії НР № 11986830 Павлоградського технікуму Національної гірничої академії України та трудової книжки серії НОМЕР_1 , у період з 01.09.1996 по 26.06.2000 позивач навчався у Павлоградському технікум Національної гірничої академії України за спеціальністю Експлуатація і ремонт гірничого електромеханічного обладнання та автоматичних пристроїв, при цьому, з 28.07.2000 прийнятий на посаду підземного електрослюсара у шахту Павлоградська.

Таким чином, оскільки після завершення позивачем навчання у закладі професійної освіти він був працевлаштований на підземних роботах за здобутою спеціальністю, період його навчання у період з 01.09.1996 по 26.06.2000 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Зазначений висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 30.01.2020 у справі № 500/2642/15-а.

Крім того, зарахуванню до пільгового стажу належить також період його строкової військової служби, з огляду на таке.

В період проходження позивачем проходження військової служби було чинним Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590.

Підпунктом к частини 1 пункту 109 вказаного Положення передбачено, що крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти а та б пункту 16 Положення), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт в пункту 16 Положення) періоди, зазначені в підпунктах к та л, дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Крім того, відповідно до ч. 2 Закону України Про внесення змін до деяких законів України щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби від 02.06.2005 № 2636-IV час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України Про пенсійне забезпечення або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Суд врахував, що згідно відомостей трудової книжки позивача, з 12.10.2000 позивач звільнений з посади підземного електрослюсара у шахті Павлоградська у зв`язку з призовом на строкову військову службу; з 24.10.2000 по 25.04.2002 - період строкової військової служби (підтверджується відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 ).

З урахуванням зазначеного, період строкової військової служби (з 24.10.2000 по 25.04.2002) також підлягає зарахуванню до стажу, який дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, оскільки ця робота передувала військовій службі.

Вказаний висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду у постановах від 12.12.2019 в справі №674/1579/16-а та від 13.06.2019 в справі №195/443/17.

Суд також встановив, що згідно розрахунку стажу (форма РС-право) пенсійний орган зарахував до пільгового стажу період роботи до 06.08.2023 (а.с. 16), натомість згідно відомостей трудової книжки позивача, позивач у період з 01.01.2022 та до дати звернення за пенсією (05.03.2024) працює на посаді підземного електрослюсара з повним робочим днем у шахті (а.с. 24 зворотній бік).

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637) у тих випадках, коли у трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств та організацій. У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, та результати проведення атестації робочих місць на підприємстві.

Таким чином, уточнюючі довідки підприємств та організацій необхідні у разі відсутності у трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.

Суд врахував, що в трудовій книжці запис про його роботу у період з 01.01.2022 містить відомості про характер його роботи (підземний електрослюсар) та відображає обсяг зайнятості (з повним робочим днем у шахті). При цьому, у трудовій книжці є посилання на відповідний накази, як на підставу внесення записів, завірений підписом повноважної особи та печаткою, не містять виправлень, підчисток, тобто оформлені належним чином, що не викликає у суду сумнівів у їх достовірності.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019 в справі № 195/443/17 та від 22.05.2018 в справі № 683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується зокрема відомостями трудової книжки.

Суд також враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належний запис, що засвідчує вищевказаний період роботи позивача на роботі, що дає право на державну пенсію згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, у зв`язку із чим період роботи позивача із 07.08.2023 по 05.03.2024 підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

Таким чином, наявні у матеріалах справи докази підтверджують наявність у позивача пільгового стажу у обсязі більше необхідного для призначення пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 (25 років).

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів спірного рішення про відмову у призначенні пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, у зв`язку із чим його належить визнати протиправним та скасувати.

Враховуючі визначені ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 підстави та умови призначення пенсії за віком, а також наявність у позивача необхідної умови для призначення пенсії спеціального стажу 25 років, суд дійшов висновку, що вирішення питання призначення пенсії у цьому випадку не є дискреційним повноваженням органу Пенсійного фонду.

Під час обрання способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене, для належного захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (як орган, який здійснив розгляд заяви та прийняв протиправне рішення) прийняти рішення про призначення позивачу з 05.03.2024 пенсії за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, зарахувавши до його пільгового стажу, що дає право на призначення вказаної пенсії періоди: навчання з 01.09.1996 по 26.06.2000, строкової військової служби з 24.10.2000 по 25.04.2002; роботи з 07.08.2023 по 05.03.2024.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є частково обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 99 від 14.03.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області прийняти рішення про призначення з 05.03.2024 ОСОБА_1 пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення вказаної пенсії періоди: навчання з 01.09.1996 по 26.06.2000; строкової військової служби з 24.10.2000 по 25.04.2002; роботи з 07.08.2023 по 05.03.2024 у виробничому структурному підрозділі Шахтоуправління імені Героїв космосу ПАТ ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 );

2) відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, );

3) відповідач-2 Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. набережна Перемоги, 26, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 30.05.2024.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК