Справа № 297/2488/24
Суддя: ФЕЙІР О. О.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №297/2488/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді ФЕЙІРА О. О., при секретарі судового засідання Іванчовій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення примусового видворення,-

встановив:

Начальник Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Безрученко В. звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області з позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання останнього з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.05.2024 працівниками Берегівського відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області у м. Берегове виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У подальшому при перевірці законності перебування вказаного іноземця та отриманих пояснень встановлено, що у листопаді 1996 року останній приїхав в Україну з національним паспортом російської федерації. З того часу він постійно проживає з мамою по АДРЕСА_1 , офіційно ніде не працює, проживає за рахунок прибутку з сезонних робіт. При цьому, жодних дозвільних документів, які б давали право іноземцю легально працювати, проживати, перебувати в Україні ОСОБА_1 не надав. Для продовження терміну перебування в Україні або оформлення інших документів для законного перебування на території України до органів та підрозділів ДМС не звертався, так як йому не було відомо про порядок розрахунку терміну його перебування на території України.

30.09.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та прийнято рішення про примусове повернення за межі України та роз`яснено йому про зобов`язання покинути територію України у строк до 05.11.2019, однак у вказаний термін ОСОБА_1 територію України не покинув. Під час перебування на території України до підрозділів ДМС України в Закарпатській області щодо продовження термінів перебування на території України та із заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту не звертався.

Відтак, у зв`язку з встановленням не виконаного рішення про примусове повернення відповідачем, Берегівським відділом ГУ ДМС України в Закарпатській області прийнято рішення про його примусове видворення.

А тому, позивач просить затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців

Начальник Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Безрученко В. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву від 30.05.2024, згідно якої просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, просив позов задоволити (а.с. 12).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву від 30.05.2024, згідно якої просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 13).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилався, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів, зокрема затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України.

30.09.2019 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП та прийнято рішення про примусове повернення за межі України та роз`яснено йому про зобов`язання покинути територію України у строк до 05.11.2019, однак у вказаний термін ОСОБА_1 територію України не покинув.

Так, 17.05.2024 працівниками Берегівського відділу ГУ ДМС України у Закарпатській області у м. Берегове виявлено громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою начальника Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Безрученка В.В. про накладення адміністративного стягнення серії ПН МЗК №001542 від 17.05.2024, ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1, 3 ст. 3, ст. 9 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та п. 2 Порядку продовження строку перебування та тимчасового проживання, продовження та скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КМУ №150 від 15.02.2012, за ч. 2 ст. 203 КУпАП на накладено адміністративне стягнення (а.с. 10).

Крім того, 23 травня 2024 року начальником Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області затверджено прийняте рішення про примусове повернення за межі України громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950 року, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997 року, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання не дозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Так, відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно пункту 7 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Частиною 1 статті 26 Конституції та статтею 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 2 статті 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», документи про продовження строку перебування в Україні оформляються на підставі письмових звернень іноземця або особи без громадянства та приймаючої сторони, які подаються не пізніш як за три робочих дні до закінчення встановленого строку їх перебування на території України.

Згідно п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 15 лютого 2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів з дати першого в`їзду з держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Згідно статті 23 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальні мігранти та інші іноземці та особи без громадянства, які вчинили злочин, адміністративні або інші правопорушення, несуть відповідальність відповідно до закону.

Пунктом 14 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що нелегальний мігрант іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Враховуючи вищенаведене, оскільки, як встановлено, відповідач проживає в Україні з листопада 1996 року без реєстрації, не маючи жодних документів на право проживання в Україні, ухиляється від виїзду за межі України, такий територію України не покинув, рішення про примусове видворення не виконав, суд вважає, що є достатні підстави для його затримання та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту перебування іноземців або осіб без громадянства, оскільки існу єризик, що відповідач і надалі ухилятиметься від примусового видворення, він не належить до осіб, яким надано статус біженця та не є особою, яка потребує додаткового захисту. При цьому, як встановлено, останній порушив вимоги законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства та фактично незаконно перебуває на території України.

Згідно ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Разом з тим, суд враховує, що відповідач ОСОБА_1 проти задоволення позову не заперечив, що стверджується його заявою від 30.05.2024 (а.с. 13).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими, доведеними, такими, що підлягають задоволеню.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 12, 241, 244, 246, 257, 289 КАС України суд,-

рішив:

Адміністративний позов Берегівського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) про затримання з метою забезпечення видворення за межі України,- задовольнити.

Затримати з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 6 (шість) місяців з поміщенням у пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Допустити негайне виконання рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суддя ФЕЙІР О. О.