Справа № 160/7618/24
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2024 рокуСправа №160/7618/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
25 березня 2024 року представник ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- з 18.06.1974р. по 26.10.1974р. в Південно-Українській геологічній експедиції на посаді помічника бурового майстра 3 розряду;
- з 5.11.1974р. по 5.04.1975р. навчання на курсах шоферів при Олександрійському спортшофклубі РК ДОСААФ;
- з 27.03.1989р. по 11.09.1989р. в Колгоспі ім.20 з`їзду КПРС на посаді шофера;
- з 01.05.1990р. по 25.10.1993р. в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк" на посаді водія автобуса;
- з 18.06.1974р. по 26.10.1974р. в Південно-Українській геологічній експедиції на посаді помічника бурового майстра 3 розряду;
- з 5.11.1974р. по 5.04.1975р. навчання на курсах шоферів при Олександрійському спортшофклубі РК ДОСААФ;
- з 27.03.1989р. по 11.09.1989р. в Колгоспі ім.20 з`їзду КПРС на посаді шофера;
- з 01.05.1990р. по 25.10.1993р. в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк" на посаді водія автобуса та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням вказаного стажу роботи.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
23 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком з врахуванням періодів його роботи відповідно до записів трудової книжки від 12.07.1973 року.
За відсутності трудової книжки стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування при обчисленні пенсії за віком періодів його роботи, відповідно до записів трудової книжки від 12.07.1973 року, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2024 року для розгляду адміністративної справи №160/7618/24 визначено суддю Олійника В.М.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 березня 2024 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
ОСОБА_1 перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При обчисленні пенсії, до страхового стажу позивача не зараховані періоди роботи, зазначені в трудовій книжці від 12.07.1973, а саме:
- з 18.06.1974 по 26.10.1974 в Південно-Українській геологічній експедиції - запис про роботу не завірено печаткою організації. Відповідно до п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 № 162 (яка діяла на момент внесення запису у трудову книжку) при звільнені працівника запис завіряється печаткою підприємства або відділу кадрів;
- з 05.11.1974 по 05.04.1975 навчання на курсах шоферів при Олександрівському споршофклубі РК ДОСААФ - відсутній наказ про закінчення навчання та не підтверджено денну форму навчання;
- з 27.03.1989 по 11.09.1989 в колгоспі імені ХХ з`їзду КПРС - відсутні дані про кількість встановлених та відпрацьованих трудоднів.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Таким чином для зарахування стажу роботи в колгоспі необхідно встановити мінімум трудової участі в громадському господарстві, а у випадку не виконання встановленого мінімуму фактично відпрацьовані вихододні;
- з 01.05.1990 по 25.10.1993 в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк" - є виправлення в даті наказу про прийняття на роботу та запис про звільнення завірений печаткою УРСР ( з 01.12.1991 фактично перестала існувати УРСР).
Відповідно до Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності трудової книжки стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
При цьому абзацом першим пункту 18 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 Порядку №637, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
ОСОБА_1 не скористався своїм правом підтвердити стаж свідками відповідно до пункту 18 Порядку №637.
З урахуванням викладеного, представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14 квітня 2016 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Судом встановлено, що при обчисленні пенсії за віком позивачеві не зараховано періоди його трудової діяльності відповідно до записів трудової книжки від 12.07.1973 року.
29 березня 2023 року представник ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на обліку та отримує пенсію за віком на загальних підставах, обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 14.04.2016.
За матеріалами пенсійної справи страховий стаж складає 29 років 3 місяці 15 днів.
Заробітну плату враховано за періоди з 01.02.1984 по 31.01.1989 та з 01.12.2007 по 31.01.2015.
Середній заробіток для обчислення пенсії 7251,52 грн.
Станом на 01.03.2023 року розмір пенсії становить: 2193,00 грн.
- 2121.07 грн. - розмір пенсії за віком (ст.27);
- 71,93 грн. - доплата до 100 грн. індексації з 01.03.2023 року.
23 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою, в якій просив здійснити перерахунок пенсії за віком з урахуванням періодів його роботи, відповідно до записів трудової книжки від 12.07.2023 року:
- з 18.06.1974 року по 26.10.1974 року в Південно-Українській геологічній експедиції на посаді помічника бурового майстра 3 розряду;
- з 05.11.1974 року по 5.04.1975 року навчання на курсах шоферів при Олександрійському спортшофклубі РК ДОСААФ;
- з 27.03.1989 року по 11.09.1989 року в Колгоспі ім.20 з`їзду КПРС на посаді шофера;
- з 01.05.1990 року по 25.10.1993 року в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк" на посаді водія автобуса;
- з 18.06.1974 року по 26.10.1974 року в Південно-Українській геологічній експедиції на посаді помічника бурового майстра 3 розряду;
- з 05.11.1974 року по 05.04.1975 року навчання на курсах шоферів при Олександрійському спортшофклубі РК ДОСААФ;
- з 27.03.1989 року по 11.09.1989 року в Колгоспі ім.20 з`їзду КПРС на посаді шофера;
- з 01.05.1990 року по 25.10.1993 року в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк" на посаді водія автобуса.
"Відповідно до статті 24 Закону №1058, страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсій до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.
Згідно Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Записи про прийняття та звільнення з роботи повинні проводитись у відповідності із вимогами Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, а також раніше діючої Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці від 20 06.1974».
При обчисленні пенсії, до Вашого страхового стажу не зараховані періоди роботи, зазначені в трудовій книжці від 12.07.1973, а саме:
з 18.06.1974 по 26.10.1974 - в Південно-Українській геологічній експедиції (запис про роботу не завірено печаткою організації);
З 05.11.1974 по 05 04.1975 - навчання на курсах шоферів при Олександрівському споршофклубі РК ДОСААФ (відсутній наказ про закінчення навчання та не підтверджено денну форму навчання);
з 27.03.1989 по 11.09.1989 - в колгоспі імені XX з`їзду КПРС (відсутні дані про кількість встановлених та відпрацьованих трудоднів);
з 01.05.1990 по 25.10.1993 - в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк" (є виправлення в даті наказу про прийняття на роботу та запис про звільнення завірений печаткою УРСР).
Відповідно до Порядку 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
За відсутності трудової книжки стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
При цьому абзацом першим пункту 18 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 Порядку №637, стаж роботи установлюються на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника".
ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування при обчисленні пенсії за віком періодів його роботи, відповідно до записів трудової книжки від 12.07.2023 року, у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини 1 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058-ІV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з вимогами частин 1, 2 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню або за умови сплати страхових внесків.
Отже, з урахуванням вимог статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» при зарахуванні до трудового стажу періоду роботи в колгоспі враховується: чи перебувала особа членом колгоспу та чи виконувала встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві. У разі наявності документів (трудової книжки колгоспника, довідки господарства (підприємства) чи архівної установи, тощо), які підтверджуються членство в колгоспі, стаж роботи в цьому господарстві до 01.01.1966 року зараховується як повний рік незалежно від кількості нарахованих трудоднів за рік або відпрацьованих людино-днів на рік.
При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.
Відповідно до статті 26 Закону України №1058-ІV, наявність страхового стажу, передбаченого частинами 1, 3 цієї статті, дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.
Відповідно до частини 2 статті 26 Розділу ХІV-І Закону України 1058-ІV, зі змінами, передбачено, зокрема, що право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу не менше 20 років.
Суд зазначає, що у зв`язку з тим, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство, суд приходить до висновку, що неточності у заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача, тому спірні періоди роботи позивача зараховуються до стажу роботи.
Судом встановлено, що під час обчислення пенсії за віком, позивачеві до страхового стажу не зараховано періоди роботи:
з 18.06.1974 по 26.10.1974 - в Південно-Українській геологічній експедиції (запис про роботу не завірено печаткою організації);
З 05.11.1974 по 05.04.1975 - навчання на курсах шоферів при Олександрівському споршофклубі РК ДОСААФ (відсутній наказ про закінчення навчання та не підтверджено денну форму навчання);
з 27.03.1989 по 11.09.1989 - в колгоспі імені XX з`їзду КПРС (відсутні дані про кількість встановлених та відпрацьованих трудоднів);
з 01.05.1990 по 25.10.1993 - в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк" (є виправлення в даті наказу про прийняття на роботу та запис про звільнення завірений печаткою УРСР).
Що стосується спірних періодів роботи позивача, суд виходить з наступного.
Основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Аналогічне положення міститься також і в статті 48 Кодексу законів про працю України, згідно з якою трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).
Суд зазначає, що норми пункту 3 Порядку передбачають обов`язковість витребування уточнюючих довідок для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах.
Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 року затверджено Інструкцію "Про порядок ведення трудових книжок працівників".
Згідно пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (пункт 2.2 Інструкції).
Згідно пункту 2.3 Інструкції, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.
Згідно пункту 2.4 Інструкції, всі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Аналогічні вимоги містила Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162.2.10. Окрім того, відповідно до вимог пункту 2.10 цієї Інструкції зазначено, що у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за № таким-то недійсний".
Відповідності до пункту 2.4 Інструкції "Про порядок ведення трудових книжок працівників", затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Таким чином, здійснення записів у трудовій книжці власником або уповноваженим ним органом покладено на останніх, а не на працівника, а отже, відповідальність за неправильність вчиненого запису чи інших відомостей не може бути перекладена на працівника та позбавляти його права на врахування трудового стажу, який враховується для призначення пенсії.
Отже, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
При цьому суд зазначає, що у відповідності до розділів ІІІ, ІV Порядку №22-1, відповідач наділений повноваженнями самостійно отримати необхідні документи, що відповідає принципу належного урядування і націлено на забезпечення органами Пенсійного фонду України реалізації громадянами їх конституційного права на пенсійне забезпечення.
Згідно зі статтею 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні частини першої статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право особи на призначення пенсії за віком має бути підтверджене як пенсіонером (особистими документами), так і підприємством, на якому особа працювала. Також і відповідальність за надання недостовірних пенсійних документів покладена на підприємство (організацію) та пенсіонера.
Суд зазначає, що витребування та перевірка первинних документів є також правом пенсійного органу.
Тобто перекладання обов`язку доказування, надання відомостей тощо на позивача є неприйнятним.
Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може бути підставою для обмеження права пенсіонера на отримання належної пенсії.
Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки від 12 липня 1973 року, ОСОБА_1 має наступні записи про трудову діяльність в спірні періоди:
Записи № №5-6: з 18.06.1974 року по 26.10.1974 року - в Південно-Українській геологічній експедиції;
Запис №7: з 05.11.1974 року по 09.04.1975 року - навчання на курсах шоферів при Олександрівському споршофклубі РК ДОСААФ;
Записи № №19-20: з 27.03.1989 року по 11.09.1989 року - в колгоспі імені XX з`їзду КПРС;
Записи № №28-29: з 01.05.1990 року по 25.10.1993 року - в Виробничому кооперативному об`єднанні "Горняк".
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем під час розрахунку пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" протиправно не зараховано спірні періоди роботи позивача відповідно до записів трудової книжки від 12.07.1973 року.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що позивачеві вже призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд дійшов висновку, що він має право на пенсію за віком з урахуванням зарахованого періоду його страхового стажу.
Оцінуючи всі докази, які були досліджені судом в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно відмовлено позивачеві в перерахунку пенсії за віком відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок доказування покладено на позивача - довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. згідно квитанції до платіжної інструкції АТ КБ "Приватбанк" №8621-1761-6685-0844 від 22 березня 2024 року.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо незарахування періодів роботи ОСОБА_1 відповідно до записів трудової книжки від 12.07.1973 року під час розрахунку пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник