Справа № 753/2194/24
Суддя: Осіпенко Л. М.
Дата ухвалення: 2024-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2194/24
провадження № 2-а/753/92/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання - Ломакіної Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Дарницького районного суду міста Києва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа командир 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Шевчун Владислав Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Старча Андрія Васильовича звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа командир 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Шевчун Владислав Васильович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 1259593 від 17.01.2024 року, відповідно до якої позивача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КпАП України.

Позов вмотивований тим, що 17.01.2024 poку командиром 2 взводу 1 роти 1 управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шевчун Владиславом Васильовичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1259593 від 17.01.2024 року, відповідно до змісту якої встановлено: 17.01.2024 року о 13 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керуючи т/з Nissan Altima д/н НОМЕР_1 в с. Красилівка рухався зі швидкістю 107 км на годину в межах населеного пункту, чим перевищив встановлене обмеження швидкості більше ніж на 50км/год. Швидкість зафіксовано на прилад TruСam LTІ 20/20ТС000607, чим порушив п. 12.4. ПДР - перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год.

Серед іншого зазначає, що позивачу не було повідомлено про початок розгляду справи та не були роз`яснені права передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказує, що працівником поліції протиправно застосовано прилад TruСam LTІ 20/20ТС000607з огляду на відсутність у працівників поліції, законодавчо закріпленого права застосовувати вказаний прилад, тримаючи його в руках, така вібрація приладу TruСam, може дати більшу похибку, а ніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач. Так, автоматичний режим передбачає роботу виключно з триноги або штативу, обирається за допомогою системних опцій і не допускає втручання людини в процес фіксації правопорушень, інакше результат виміру швидкості можна поставити під сумнів. Просить скасувати оскаржену постанову, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати - судовий збір в сумі 605,60 гривень та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.03.2024 відкрито провадження в адміністративній справі та розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому просив розглядати справу без участі позивача та без участі його представника.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав відзиву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог та розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Шевчун В.В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, правом на подання пояснень щодо позову та щодо відзиву не скористався, заяв та клопотань до суду не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.

17.01.2024 poку командиром 2 взводу 1 роти 1 управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Шевчун Владиславом Васильовичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1259593 від 17.01.2024 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700,00 гривень. Зі змісту постанови вбачається, що 17.01.2024 року о 13 год. 25 хв. водій ОСОБА_1 керуючи т/з Nissan Altima д/н НОМЕР_1 в с. Красилівка рухався зі швидкістю 107 км на годину в межах населеного пункту, чим перевищив встановлене обмеження швидкості більше ніж на 50км/год. Швидкість зафіксовано на прилад TruСam LTІ 20/20ТС000607, чим порушив п. 12.4. ПДР - перевищення водіями т/з встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на 50 км/год. До постанови додаються : відео з п/в 473259, відео TruСam LTІ 20/20ТС000607. (а.с.15).

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, передбачена ч. 4 статті 122 КУпАП.

Як вбачається зі змісту оспорюваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ПДР у зв`язку з тим, що він перевищив встановлене обмеження швидкості руху транспортного засобу більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, що зафіксовано на прилад TruСam LTІ 20/20ТС000607.

При цьому, позивач заперечуючи факт перевищення швидкості руху, посилається зокрема, і на не відповідність використання 17.01.2024 року о 13 год. 25 хв. в с. Красилівка працівником поліції, приладу TruСam LTІ 20/20ТС000607 в ручному режимі під час вимірювання швидкості руху автомобіля, що об`єктивно могло вплинути на точність проведеного вимірювання, відсутність доказів, які б в повній мірі підтверджували факт вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі Закон N 580-VIII) встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (пункт 9 частини першої).

Стаття 40 Закону № 580-VIII регулює порядок застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема і, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

За змістом частини другої статті 40 Закону № 580-VІІІінформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.

Пунктом 3 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1і2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Указана норма передбачає можливість (що не є тотожним обов`язку) закріплення, монтування та розміщення технічних приладів та технічних засобів, передбачених пунктами 1 і 2 цієї частини, тобто не виключає можливість використання таких приладів та засобів в ручному режимі, законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі.

При цьому суд зазначає, що спосіб монтажу чи розміщення технічних засобів з виявлення та/або фіксації правопорушень у статті 40 Закону України "Про Національну поліцію" не визначений. Наведена норма не зобов`язує, а дозволяє поліцейським закріплювати технічні прилади. Можливість використання техніки, яка належить іншим особам, взагалі не містить жодних вимог щодо її розташування, сертифікації, технічних характеристик.

За даними ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортного засобу в автоматичному режимі.

Отже, наведені позивачем доводи з приводу використання відповідачем лазерного вимірювача швидкості транспортного засобу TruCam LTІ 20/20ТС000607 і вимірювання швидкості руху, тримаючи прилад в руці, є помилковими, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. Крім цього, позивачем не надано належних та достовірних доказів, які спростовують точність вимірювання швидкості руху автомобіля у разі утримування вказаного приладу в руках під час вимірювань.

При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі. Керування позивачем транспортним засобом в день скоєння адміністративного правопорушення ним не заперечується.

Суд вказує на те, що під час розгляду даної справи, не було встановлено порушень/обмежень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивачем не надані докази того, що відповідач перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку, передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП, не здійснювалось. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення.

Європейський суд з прав людини в п. 32 справи "Максименко проти України", обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи.

Санкція ч. 4 ст. 122 КУпАП, не передбачає застосування адміністративного арешту.

Таким чином, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак, подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень. При цьому, законом не визнана обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Відтак, адміністративне стягнення застосовано відповідачем у відповідності до вимог закону, у межах санкцій статті, за якою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності, а тому, підстави для задоволення позову відсутні, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, доказів, які б спростовували факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем не надано, а судом таких обставин не встановлено.

На цій підставі суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз змісту частини 1 ст. 139 КАС України дозволяє зробити висновок про те, що при відмові у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 241-246, 268-272, 286 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа командир 2 взводу 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Шевчун Владислав Васильович про скасування постанови ЕНА № 1259593 від 17.01.2024 року в справі про адміністративне правопорушення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАС України, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через Дарницький районний суд міста Києва.

Суддя: Осіпенко Л.М.