Справа № 620/4470/24
Суддя: Лариса ЖИТНЯК
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року Чернігів Справа № 620/4470/24

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому оскаржує бездіяльність відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті йому додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні з 04.10.2023 по 11.12.2023 та просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні з 04.10.2023 по 11.12.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем всупереч вимог законодавства України, за спірний період не виплачено у належному розмірі додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, отриманої при захисті Батьківщини, у зв`язку з чим виникла необхідність у поданні даної позовної заяви. Невиплата військовою частиною додаткової винагороди у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні внаслідок травми, отриманої при захисті Батьківщини є незаконною та безпідставною.

Суд ухвалою від 02.04.2024 відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач протягом встановленого судом строку надав відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що в епікризі №5943 зазначений інший діагноз хворого та не міститься інформація про заходи, які були вжиті працівниками медичного закладу для лікування саме вибухової травми, що в свою чергу не дозволяє встановити причинний зв`язок захворювання з отриманням травми ОСОБА_1 19 травня 2023 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

19.05.2023 ОСОБА_1 одержав бойове травмування: вибухова травма: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, про що видано довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 26.06.2023 №3674 (а.с.17). У вказаній довідці значиться, що травма пов`язана із захистом Батьківщини.

В подальшому, у період з 22.05.2023 по 24.05.2023, з 24.05.2023 по 30.05.2023, 30.05.2023 по 21.06.2023, з 21.06.2023 по 01.08.2023, з 02.08.2023 по 31.08.2023, з 04.09.2023 по 25.09.2023, з 27.09.2023 по 03.10.2023 проходив лікування, що підтверджується виписними епікризами та витягами з карток амбулаторного хворого (а.с.9-15).

За вказані періоди позивачу виплачено додаткову винагороду, що не заперечується сторонами і підтверджується виписками з банківського рахунку про зарахування коштів (а.с.20, 21) та листами ВЧ НОМЕР_2 від 04.03.2024 №502/15/1767 (а.с.24-25) та ВЧ НОМЕР_1 від 05.03.2024 №104 (а.с.26-27).

Позаяк, у період з 03.10.2023 по 11.12.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» з діагнозом: Посттравматичний стресовий розлад, Астено-депресивний синдром з агрипнією.

Відповідно до свідоцтва про хворобу №123 від 04.12.2023, захворювання позивача, з яким він перебував на лікуванні у період з 03.10.2023 по 11.12.2023 пов`язане із захистом Батьківщини.

12.12.2023 позивач звернувся з рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 в якому просив дозволу на виплату йому додаткової грошової винагороди в розмірі 100 тис.гривень за період стаціонарного лікування з 03.10.2023 по 11.12.2023.

Листом від 05.03.2024 №104 відповідач повідомив, що в епікризі №5943 зазначений інший діагноз хворого та не міститься інформація про заходи, які були вжиті працівниками медичного закладу для лікування саме вибухової травми, що в свою чергу не дозволяє встановити причинний зв`язок захворювання з отриманням травми 19.05.2023.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд враховує таке.

Частиною другою ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Згідно з ст.1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1-2 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з ч.4 ст.9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів Українивід 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Положеннями Постанови №168 встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення (контузії, травми, каліцтва).

Визначаючись щодо наявності підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, встановленої п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні у період з 04.10.2023 по 11.12.2023, суд звертає увагу, що обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діагнозом, з яким він перебував на лікуванні у зазначений вище період та травмуванням, яке отримав 19.05.2023.

Втім, зазначене є виключно суб`єктивною думкою позивача та не підтверджується жодним доказом.

На думку суду, положення Постанови №168, в частині що регулюються наявність підстав для виплати додаткової грошової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні, не підлягають розширеному тлумаченню і пов`язують наявність цих підстав виключно із пораненням, контузією, травмою, каліцтвом, отриманими під час захисту Батьківщини.

Таким чином, виключно за умови доведення пов`язаності захворювання із пораненням, контузією, травмою, каліцтвом, отриманими під час захисту Батьківщини наявні правові підстави для виплати додаткової винагороди за час лікування.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача (в даному випадку захворювання) на предмет пов`язаності з отриманою травмою виходить за межі судового розгляду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, суд вважає, що у позові належить відмовити повністю.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції

Позивач - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне рішення суду складено 30.05.2024.

Суддя Л.О. Житняк