Справа № 480/4503/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у забезпеченні позову
30 травня 2024 року Суми Справа № 480/4503/24
- зупинити дію постанови Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби, до набрання законної сили рішенням у справі про визнання її протиправною та скасування, зобов`язання вчинити дії;
- заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 призвати на військову службу ОСОБА_1 до набрання законної сили рішенням у справі про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії.
Заява про забезпечення позову мотивована тим, що відповідною постановою позивач був визнаний придатним до військової служби. Процедура визначення придатності була порушена. Заявник оскаржив таку процедуру до суду. Однак 07.05.2024 заявник отримав "повістку на відправку", відповідно до якої мав з`явитись 07.05.2024 до ТЦК. Крім того, у заявника суттєво погіршився стан здоров`я і він з 13.05.2024 по 21.05.2024 перебував на лікуванні. Тому, в зв`язку з захворюваннями, які він має та лікує, у разі призиву його на службу він має ризики отримати ушкодження здоров`я або загинути. Отже, існує необхідність забезпечити позов,
28.05.2024 представник позивача, одночасно із заявою про забезпечення позову, подав позов, предметом якого є правомірність постанови Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 04.05.2024, а також просить суд повторно провести медичний огляд позивача та прийняти відповідне рішення.
Суд звертає увагу, що заява про забезпечення позову розглядається судом до моменту відкриття провадження у справі та дослідження матеріалів позовної заяви, оскільки питання відкриття провадження у справі вирішується протягом 5 днів, а про забезпечення позову - 2 днів.
Висновки суду та їх мотиви.
Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до норми ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Частиною 2 цієї статті визначено два випадки при яких допускається забезпечення позову, як до його пред`явлення, так і на будь-якій стадії розгляду справи: 1) невжиття таких заходів можеістотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправностірішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Приписом п. 1, 2 ч. 1 ст. 151 КАС України встановлено види забезпечення позову шляхом зупиненням дії індивідуального акта та заборона відповідачу вчиняти певні дії
Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.
Суд звертає увагу, що будь-яке забезпечення позову у справі застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Крім того, відповідно до норми п. 10 ч. 3 ст. 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.
2. Щодо очевидних ознак протиправності спірного рішення.
Заявник фактично зазначає, що певні факти щодо його лікування та стану здоров`я, а також інші докази, які могли вплинути на спірне рішення, не були враховані відповідачем.
Суд звертає увагу, що вказані обставини входять в предмет доказування у спорі та не можуть досліджуватися при розгляді заяви про забезпечення позову. В той же час, заява про забезпечення позову розглядається судом до моменту відкриття провадження у справі. До самої заяви, яка розглядається окремо від позову, жодних додатків не надано. Суд не має права досліджувати докази, які додаються до позовної заяви та покласти їх в основу вирішення питання про забезпечення позову, яке розглядається до дослідження позовної заяви взагалі.
Забезпечення позову не може підміняти собою подання позову та має інші цілі, а все обгрунтування заяви позивача зводиться до незаконності спірної постанови.
Отже, підстав для забезпечення позову на підставі норми п. 2 ч. 2 ст. 150 КАС України судом не встановлено, оскільки явна протиправність постанови не доведена, а вбачається спір та позивач звернувся до суду з відповідним позовом для його вирішення.
Питання і твердження про те, що стан здоров`я позивача не дає можливості виконувати позивачем обов`язки військовослужбовця не відноситься до компетенції суду, оскільки відноситься до медичного критерію.
Юридичний критерій правомірності прийняття спірної постанови, в тому числі мотивованість і обгрунтованість такої постанови, ще підлягає дослідженню судом під час розгляду справи у позовному провадженні.
3. Щодо того, що невжиття заходів призведе до неможливості ефективного захисту прав.
Стосовно неможливості ефективного захисту прав позивача, то суд зазначає, що забезпечення позову, крім іншого, повинно гарантувати, що такий захід дійсно захистить можливість реального виконання рішення або захисту прав.
Представник заявника стверджує, що 07.05.2024 заявник отримав "повістку на відправку", відповідно до якої мав з`явитись 07.05.2024 до ТЦК. Тому існує необхідність забезпечити позов, оскільки заявник отримав повістку на відправку, однак позивач не в змозі витримати такі фізичні навантаження, що може призвести до летального кінця його життя. Крім того, у заявника суттєво погіршився стан здоров`я і він з 13.05.2024 по 21.05.2024 перебував на лікуванні. Тому, в зв`язку з захворюваннями, які він має та лікує, у разі призиву його на службу він має ризики отримати ушкодження здоров`я або загинути.
Проте до заяви позивач не надає документів стосовно стану здоров`я, які доводять, що заявник явно має таке захворювання, яке виключає можливість проходження військової служби.
Заявник не надає доказів того, що після лікуванння йому знову вручена "повістка для відправки", як не надано до заяви і доказів такого лікування.
Твердження про те, що суттєве погіршення здоров`я може вплинути на можливість позивача бути мобілізованим взагалі не віноситься до питання даної заяви та її підстав, оскільки у разі погіршення здоров`я та нових діагнозів заявника, він має право звернутись до ТЦК для проведення нового огляду, з урахуванням нових обставин.
Крім того, суд звертає увагу заявника на право для перегляду результатів, в тому числі медичного критерію, шляхом звернення до вищестоящої ВЛВ або Центральної військово-лікарської комісії, яка фактично є "апеляційною інстанцією" для рішень місцевих ВЛК та можуть переглядати такі рішення, проводити нові дослідження та скасовувати необгрунтовані рішення.
Отже, представником позивача наведено у заяві твердження, які не обгрунтовано, в тому числі, в контексті ефективності забезпечення позову (реальність його безпосереднього виконання і впливу). Містить лише певні припущення представника позивача, який не експертом в медичній сфері про стан здоров`я заявника. Припущенням є і ризики про втрату життя і здоров`я, оскільки такі ризики повинні мати пряму залежність від дій відповідача, а на момент розгляду справи заявнику повторно повістка не вручалась, хоча і існує можливість такого вручення.
Крім того, суд звертає увагу, що він не підміняє військово-лікарську комісію, тим більше під час військового стану в Україні. Також, суд не може забороняти відповідачу призивати заявника, в той час як є чинна постанова ВЛК, а заявником не доведено явної протиправності оскаржуваного акта.
Обгрунтування дотримання балансу інтересів сторін заявником також не надавалось, а саме представник заявника зазначає, що у разі встановлення правомірності рішення ВЛК заявник піде на військову службу. Однак представник не спростовує того факту, що заявник є військовозобов`язаним і в умовах воєнного стану саме уповноважені органи визначають стратегію і тактику захисту Батьківщини, строки проведення таких заходів, тощо.
Тому не в компетенції заявника чи його представника визначати строки та умови для виконання ним конституційного обов`язку і умов проведення мобілізаційних заходів в умовах воєнного стану в Україні.
4. Висновок суду.
Таким чином, підстав для забезпечення позову відповідно до норми п. 1, 2 ч. 2 ст. 150 КАС України судом не встановлено, ні відносно зупинення дії постанови ВЛК, ні відносно заборони ТЦК призиву на військову службу. Тому заява є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.
В той же час, суд звертає увагу, що у разі дійсного порушення прав заявника, судом буде вирішено відповіний спір та прийнято об`єктивне і справедливе рішення по суті.
Суд повідомляє позивача, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії судового процесу ( в тому числі після відкриття провадження у справі), однак в будь-якому разі заявник повинен обгрунтувати таку заяву, оскільки забезпечення позову застосовується у виключних випадках.
За подання аналогічних заяв (без інших підстав або зазначення нових обставин) можуть бути застосовані заходи процесуального примусу, що передбачено ст. 45 КАС України та ст. 149 КАС України.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
3. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.
Ухвала складена та підписана суддею 30.05.2024.

Суддя А.І. Сидорук