Справа № 160/7487/24
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2024 рокуСправа №160/7487/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лозицької І.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , період роботи з квітня 1981 року по червень 1993 року, відповідно до відомостей зазначених в архівних довідках № 944, № 945, № 946, № 947, № 948, № 949 від 18.12.2018 року та трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , період роботи з квітня 1981 року по червень 1993 року, відповідно до відомостей зазначених в архівних довідках № 944, № 945, № 946, № 947, № 948, № 949 від 18.12.2018 року та трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 .
Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що досягнувши пенсійного віку, у відповідності до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ОСОБА_1 14.12.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, із заявою про призначення пенсії за віком, та надав свою трудову книжку колгоспника серії НОМЕР_2 , а також архівні довідки №944, №945, №946, №947, №948, №949 від 18.12.2018 року.
Позивач вважає дії щодо відмови у зарахуванні спірних періодів протиправними, що й зумовило звернення до суду із позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзивів на позов та докази на їх обґрунтування, а також встановлено строк відповідачу для надання належним чином завіреної копії пенсійної справи позивача.
Так, згідно змісту вказаного рішення, пенсійний вік визначений в ст.26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 65 років. Вік особи 64 роки 11 місяців.
Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 15 років. Страховий стаж особи становить 12 років 8 місяців 23 дні.
До загального стажу не зараховано період роботи в колгоспі з квітня 1981 року по червень 1993 року, оскільки по батькові заявника за вище зазначені роки у первинних документах, на підставі яких видані архівні довідки від 18.12.2018 р. №944, №945 та №946, не відповідає даним паспорту. В разі виявлених розбіжностей в написанні прізвища, імені та по батькові в наданих заявником документах, належність цих документів заявникові встановлюється у судовому порядку; січень 2001 року не зарахований до страхового стажу, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про суми нарахованої заробітної плати. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Так, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю страхового стажу необхідної тривалості, згідно поданих заявником документів.
На підставі викладеного вище, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить суд відмовити у задоволенні пред`явлених позовних вимог.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 14.12.2023р. звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.12.2023 року № 16 позивачу повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком.

Так, згідно змісту вказаного рішення, пенсійний вік визначений в ст.26 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 65 років. Вік особи 64 роки 11 місяців. Необхідний страховий стаж, відповідно до статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 15 років. Страховий стаж особи становить 12 років 8 місяців 23 дні.

До загального стажу не зараховано період роботи в колгоспі з квітня 1981 року по червень 1993 року, оскільки по батькові заявника за вище зазначені роки у первинних документах, на підставі яких видані архівні довідки від 18.12.2018 р. №944, №945 та №946, не відповідає даним паспорту; січень 2001 року не зарахований до страхового стажу, оскільки в системі персоніфікованого обліку відсутні відомості про суми нарахованої заробітної плати.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановалено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 6 статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до частини 3 статті 45 цього Закону переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у редакції чинній станом на момент звернення позивача за призначенням пенсії за віком (далі Закон №1058), було встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Частиною 4 статті 26 Закону №1058 визначено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону №1058, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Абзацом 1 ч.4 ст.24 Закону №1058 передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1, п.2, п.3 постанови Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 р. Про затвердження Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що для розрахунку пенсії пенсійний орган обчислює страховий стаж за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди, до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

При цьому, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; на підставі показань свідків; даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідок, виписок із наказів, особових рахунків і відомостей на видачу заробітної плати, посвідчень, характеристик, письмових трудових договорів і угод з відмітками про їх виконання та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 , виписаної на ім?я ОСОБА_1 , на сторінках 2-3 містяться записи - 01.04.1981р. колгосп «Світлого Жовтня» прийнятий в відділення №1 на посаду тракториста; 30.12.1981р. - звільнений з колгоспу відповідно поданої заяви; 01.11.1982р. - прийнятий в члени колгоспу на посаду скотника відділення №1, на сторінках 6-7 - 01.11.1982 р. прийнятий скотником на ферму №1; 01.01.1999 р. - звільнений з КСП ім. Шевченко за власним бажанням; 01.07.1999р. - прийнятий на роботу в ф/г «Торнадо» в якості тракториста; 01.10.2000р. - звільнений за власним бажанням з ф/г «Торнадо», далі зазначено, що даний запис вважати не дійсним, та слідуючий запис: 01.10.2000р. - звільнений за згодою сторін, запис на сторінці - 8-9, де зазначено, що 01.06.2005р. - розпочато виплату допомоги по безробіттю; 16.08.2005р. - припинено виплату допомоги по безробіттю; 14.09.2005р. - розпочато виплату допомоги по безробіттю; 23.06.2006р. - припинено виплату допомоги по безробіттю. На сторінках 18-21 - містяться записи про відпрацювані людино-дні та нарахування заробітної плати в період з 1981 року по 1999 рік.

Судом встановлено, що записи в трудових книжці зроблені у чіткій послідовності та відповідності дати, номеру запису з посиланням на відповідний наказ, на підставі якого внесено відповідний запис, і завірені печаткою роботодавця, та підписом посадової особи, тобто здійснені відповідно до інструкції.

З наведеного вбачається, що в трудовій книжці колгоспника маються записи про роботу ОСОБА_1 , які підтверджують факт зайнятості на відповідних роботах, що підтверджує його трудовий стаж.

Водночас, суд зазначає, що в підтвердження страхового стажу, відповідно до трудової книжки колгоспника, ОСОБА_1 надав відповідачеві наступні документи: архівну довідку №944 від 18.12.2018 р. в тексті якої зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу «Світло Жовтня» з 1992 року колгоспу ім. Шевченко, з 1993 року КСП ім.Шевченка, з 1999 року КСП «Рассвет» значиться ОСОБА_2 , в 1985 р. ОСОБА_3 по батькові в 1981 р., 1982 роках В., в 1983, 1984 роках Волод., в 1985 році Владим. (так у документах) і його відпрацювані людино-дні з 1981р. по 1985 рік; архівна довідка №945 від 18.12.2018р. де зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу «Світло Жовтня» з 1992 року колгоспу ім. Шевченко, з 1993 року КСП ім.Шевченка, з 1999 року КСП «Рассвет» значиться ОСОБА_4 , в 1987 році Зеленський ім?я ОСОБА_5 , в 1987 році ОСОБА_6 по батькові ОСОБА_7 . (так у документах) і його відпрацювані людино-дні з 1986р. по 1990 рік; архівну довідку №946 від 18.12.2018р. де зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу «Світло Жовтня» з 1992 року колгоспу ім. Шевченко, з 1993р. КСП ім.Шевченка, з 1999 року КСП «Рассвет» значиться в 1991 році Зеленський, в 1992 році Зеленськый, в 1993 році ОСОБА_4 , 1994-1995 роках Зеленськая ім?я ОСОБА_3 по батькові в 1991, 1992, 1993 роках Влад., в 1994 році Вл., в 1995 році ОСОБА_8 (так у документах) і його відпрацювані людино-дні з 1991р. по 1995 рік.; архівна довідка №947 від 18.12.2018р. де зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу «Світло Жовтня» з 1992 року колгоспу ім. Шевченко, з 1993 року КСП ім. Шевченка, з 1999 року КСП «Рассвет» значиться Зеленський ім?я ОСОБА_5 , в 1985 р. ОСОБА_3 по батькові в 1981, 1982 роках В., в 1983, 1984 роках Волод., в 1985 році Владим. (так у документах) і його заробітна плата з 1981р. по 1985 рік; архівну довідку №948 від 18.12.2018р. де зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу «Світло Жовтня» з 1992 року колгоспу ім. Шевченко, з 1993 року КСП ім. Шевченка, з 1999 року КСП «Рассвет» значиться ОСОБА_4 , в 1987 році Зеленський ім?я ОСОБА_5 , в 1987 році ОСОБА_6 по батькові ОСОБА_7 . (так у документах) і його заробітна плата з 1986р. по 1990 рік; архівну довідку №949 від 18.12.2018р. де зазначено, що в книгах обліку оплати праці колгоспу «Світло Жовтня» з 1992 року колгоспу ім. Шевченко, з 1993 року КСП ім.Шевченка, з 1999 року КСП «Рассвет» значиться в 1991 році ОСОБА_4 , в 1992 році Зеленськый, в 1993 році ОСОБА_4 , 1994-1995 роках Зеленськая ім?я ОСОБА_3 по батькові в 1991, 1992, 1993 роках Влад., в 1994р. Вл., в 1995 році В. (так у документах) і його заробітна плата з 1991р. по 1995р.

Таким чином відомості в архівних довідках №944, №945, №946, №947, №948, №949, від 18.12.2018 року повністю співпадають з записами та послідовності зроблених записів в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_2 , виписаних на ім?я ОСОБА_1 .

Так, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №310 визначено, що трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Порядку №310).

Згідно з пунктом 6 Порядку №310 передбачено, що всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також слід зазначити про встановлення звірки трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення , відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

З наведеного вбачається, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства та надані суду докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що за умови надання позивачем до пенсійного органу трудової книжки колгоспника НОМЕР_3 від 12.05.1982 р., яка містить всю необхідну інформацію та підтверджує факт роботи позивача за не зарахований період, а також і з урахуванням повноважень пенсійного органу щодо надання допомоги особам у одержанні відсутніх для призначення пенсії документів, відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку із не зарахуванням такого періоду його роботи.

Водночас, суд вважає за необхідне, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, якою визначено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, з метою належного та ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача, вийти за межі позовних вимог, та визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову позивачу в призначенні пенсії від 21.12.2023 року № 16 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії з віком від 14.12.2023 року, зарахувавши до страхового стажу страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з квітня 1981 року по червень 1993 року.

На підставі викладеного вище, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, в наступні редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 21.12.2023 року № 16;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.12.2023 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з квітня 1981 року по червень 1993 року, відповідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 та з урахуванням висновків суду.

Відповідно до пункту 2 статті 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено);5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства Українивизначено, що, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи задоволення позовних вимог, стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягає сума 1 211,20 грн., сплата яких підтверджується квитанцією №1 від 18.03.2024 р., яка міститься в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 139, 241-243, 245-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії від 21.12.2023 року № 16.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 14.12.2023 року, зарахувавши до страхового стажу період роботи з квітня 1981 року по червень 1993 року, відповідно записів трудової книжки колгоспника серії НОМЕР_2 та з у урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро , вул. Набережна Перемоги, буд.26, ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька