Справа № 200/7432/23
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року справа №200/7432/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенко І.В., Гаврищук Т.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 р. у справі № 200/7432/23 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

В грудні 2023 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати доплати порівняної з попередньо виплаченими доплатами за період з березня 2020 року по лютий 2021 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375 в розмірі 7 238,25 грн за один безпосередній контакт з населенням, один наряд; зобов`язання виплатити суму в розмірі 7 238,25 грн за один безпосередній контакт з населенням - один наряд.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року по справі №200/186/23 було зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити доплату до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період з 12.03.2021 по 22.09.2021, пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375. Зазначив, що листом від 23 жовтня 2023 року відповідач повідомив його про те, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року по справі № 200/186/23 було нараховано та виплачено доплату за період з 12 березня 2021 року по 22 вересня 2021 року в сумі 181,68 коп. Зазначив, що за період з березня 2020 по лютий 2021 року заступав в добові наряди 6 разів. При цьому, за зазначений період отримав додаткову виплату відповідно до Постанови КМУ №375 від 29.04.2020 року у розмірі 43 429,47 грн. Вважає, що за період з березня 2021 по 22 вересня 2021 року доплата до грошового забезпечення відповідно до постанови КМУ №375 від 29.04.2020 року повинна становити 7 238,25 грн за один безпосередній контакт з населенням. Бездіяльність відповідача щодо не виплати доплати порівняної з попередньо виплаченими доплатами за період з березня 2020 року по лютий 2021 року пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375 в розмірі 7 238,25 грн за один безпосередній контакт з населенням, один наряд, вважає протиправною, просив задовольнити позов.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 р. у справі № 200/7432/23 в задоволенні позову відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, які були викладені в позовній заяві та протягом розгляду справи в суді першої інстанції.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 22.08.2016 року).

Відповідач - Головне управління Національної поліції в Донецькій області () у розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах згідно ст. 43 Кодексу адміністративного судочинства України має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до інформації УФЗБО ГУНП в Донецькій області від 28.12.2022 року №227 щодо сум нарахованої та виплаченої додаткової доплати на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміні, поліцейським, які забезпечують правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, пропорційно відпрацьованого часу в зазначених умовах, а саме, безпосередньо ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), нараховано та виплачено зазначену доплату за період з 12.03.2020 по 31.03.2020 (7 днів) 1567,90 грн, з 01.04.2020 по 30.04.2020 (30 днів) 6943,57 грн, з 01.05.2020 по 31.05.2020 (31 днів) 7443,59 грн, з 01.06.2020 по 30.06.2020 (20 днів) 5491,19 грн, з 01.07.2020 по 31.07.2020 (31 днів) 4478,18 грн, з 01.08.2020 по 31.08.2020 (16 днів) 2233,90 грн, з 01.09.2020 по 30.09.2020 (25 днів) 3606,82 грн, з 01.10.2020 по 31.10.2020 року (17 днів) 2307,85 грн., з 01.11.2020 по 30.11.2020 (30 днів) 4328,18 грн, з 01.12.2021 по 10.12.2021 (10 днів) 1441,14 грн, з 01.01.2021 по 31.01.2021 (09 днів) 1253,47 грн, з 01.02.2021 по 18.02.2021 (17 днів) 2333,68 грн.

На звернення Первинної професійної спілки Правозахисники України із запитом стосовно кількості днів чергування атестованого поліцейського ГУНП в Донецькій області Мовчана Дениса Анатолійовича, Головним управлінням Національної поліції надано відповідь листом від 12.12.2023 року №20зі/201/01-2023, відповідно до якої в період з 2020 по лютий 2021 року включно, за даними Інформаційно-аналітичної системи Інформаційного порталу Національної поліції та підсистеми Цунамі, позивач заступав у добове чергування 6 разів.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 200/186/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дії відповідача по виплаті позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням з 12.03.2020 по 31.12.2022 в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову доплату до його грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням з 12.03.2020 по 31.12.2022 в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум такої доплати за цей період-задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не виплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період з 12.03.2021 по 22.09.2021 пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період з 12.03.2021 по 22.09.2021, пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2023 року у справі № 200/186/23 залишено без задоволення апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 р. у справі № 200/186/23. Залишено без змін рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 р. у справі № 200/186/23.

23.08.2023 року Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375, наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03 червня 2020 року №431 та на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22.03.2023 року у справі №200/186/23 видано наказ №1350 Про нарахування та виплату додаткової доплати, визначеної постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375, відповідно до якої ОСОБА_1 встановлено доплату до грошового забезпечення за період з 12 березня до 22 вересня 2021 року відповідно до постанови КМУ у розмірі 1% пропорційно відпрацьованому ним часу в зазначених умовах.

Відповідно до додатку до наказу від 23.08.2023 року №1350 позивачу нараховано додаткову доплату за період з 12.03.2021 по 22.09.2021 року у розмірі 1 % на суму 184,45 грн., а саме: у період з 12.03.2021 по 31.03.2021 року у розмірі 13,95 грн., виходячи з розміру грошового забезпечення 9298,60 грн та кількості днів служби 3, за період з 01.04.2021 по 30.04.2021 року у розмірі 4,81 грн, виходячи з розміру грошового забезпечення 14427,23 грн та кількості днів служби 1, за період з 01.05.2021 по 31.05.2021 року у розмірі 27,65 грн, виходячи з розміру грошового забезпечення 14284,23 грн та кількості днів служби 6, за період з 01.06.2021 по 30.06.2021 року у розмірі 47,61 грн, виходячи з розміру грошового забезпечення 14284,23 грн та кількості днів служби 10, за період з 01.07.2021 по 31.07.2021 року у розмірі 22,93 грн, виходячи з розміру грошового забезпечення 14218,85 грн та кількості днів служби 5, за період з 01.08.2021 по 31.08.2021 року у розмірі 36,69 грн, виходячи з розміру грошового забезпечення 14218,85 грн та кількості днів служби 8, за період з 01.09.2021 по 22.09.2021 року у розмірі 30,81 грн, виходячи з розміру грошового забезпечення 9682,69 грн та кількості днів служби 7.

Отже, предметом спору у даній справі є наявність правових підстав для не нарахування та не виплати позивачу у період з 01.03.2021 по 22.09.2021 року доплати до грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №375 від 29.04.2020 року у визначеному позивачем розмірі 7 238,25 грн за один безпосередній контакт з населенням, один наряд.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями частини 1 та 2 статті 94 Закону України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580), поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2015 року № 988 Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції (далі - Постанова № 988), Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260).

Згідно пункту 1 Постанови № 988, грошове забезпечення поліцейських складається з: посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Порядок № 260, який визначає критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції (далі - НП) та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 3 розділу І Порядку № 260 закріплено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4)премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни (далі - Постанова № 375) установлено, що на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, посадових осіб Державної митної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.

Судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку розміру надбавки за службу в умовах карантину у розмірі 7 238,25 грн за один безпосередній контакт з населенням, взято до уваги кількість чергувань у період з 12.03.2020 по 18.02.2021 року (6), та отриману суму додаткової доплати до грошового забезпечення за зазначений період (43 429,47 грн)

Згідно пункту 2 Постанови №375 встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).

Згідно з пунктом 4 Постанови № 375, перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику. Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.

Пункт 5 Постанови № 375 визначено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.

Відповідно до пункту 4 наказу МВС України від 03.06.2020 року № 431 Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу.

Таким чином, зазначені положення постанови КМУ №375, у відповідності до яких позивач просить зобов`язати відповідача здійснити нарахування додаткової доплати, не визначають конкретний розмір додаткової доплати, а визначають лише граничний розмір такої доплати у відсотковому відношенні до грошового забезпечення.

При цьому, застосований Урядом граничний розмір до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення), прямо вказує на те, що саме такий розмір доплати не може бути вищим за 50 відсотків грошового забезпечення, але не означає того, що розмір доплати становить саме 7 238,25 грн, як розраховано позивачем у своєму розрахунку.

Суд звертає увагу, що реалізація суб`єктами публічної адміністрації своїх повноважень, які є законодавчо визначеними, що випливає з положень частини другої статті 19 Конституції України, здійснюється в межах відповідної законної дискреції.

У свою чергу, під дискреційними повноваженнями слід розуміти надання органу або посадовій особі повноважень діяти на власний розсуд в межах закону. Зокрема, дискреційні повноваження полягають у тому, що суб`єкт владних повноважень може обирати у конкретній ситуації альтернативне рішення, яке є законним.

Дискреційні повноваження - це комплекс прав і зобов`язань представників влади як на державному, так і на регіональному рівнях, у тому числі представників суспільства, яких уповноважили діяти від імені держави чи будь-якого органу місцевого самоврядування, що мають можливість надати повного або часткового визначення і змісту, і виду прийнятого управлінського рішення.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням владних дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи № R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятих Комітетом Ради 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до статті 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховує положення Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийняті Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, а саме суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов`язання відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві з застосуванням слова може.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, будь-який відсоток грошового забезпечення, включно до 50% грошового забезпечення, може бути прийнятий до уваги при розрахунку розміру додаткової оплати, передбаченої постановою КМУ №375, виходячи з реальних державних асигнувань на ці потреби. Жодних чітко встановлених обмежень по відсоткам "від" і "до" законодавцем не вказано.

Враховуючи зазначене, суд не може взяти до уваги розрахунок розміру додаткової доплати, наданий позивачем.

Окрім того, стосовно посилань позивача на додаткові пояснення відповідача у справі № 200/5271/22 про те, що позивач у період з 01.03.2021 по 02.03.2021 року та з 08.03.2021 по 09.03.2021 року заступав у добове чергування у складі оперативно-слідчої групи Краматорського РУП, суд звертає увагу, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23.03.2023 року у справі №200/186/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправними дії відповідача по виплаті позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням з 12.03.2020 по 31.12.2022 в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову доплату до його грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах забезпечення життєдіяльності населення (забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мав безпосередній контакт з населенням з 12.03.2020 по 31.12.2022 в розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум такої доплати за цей період -задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не виплати ОСОБА_1 доплати до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період з 12.03.2021 по 22.09.2021 пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до грошового забезпечення у розмірі до 50% від грошового забезпечення за період з 12.03.2021 по 22.09.2021, пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Тобто, фактично позивачу було відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову доплату до грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу під час виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням, відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375 у період з 12.03.2020 по 11.03.2021 року.

Окрім того, стосовно посилань позивача на додаткові пояснення відповідача у справі № 200/5271/22 про те, що у період з 12.03.2021 по 22.09.2021 року позивач заступав в наряди 46 разів, суд звертає увагу, що ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.11.2023 року у справі №200/186/23 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень відповідача на виконання рішення суду в порядку ст. 383 КАС України, встановлено факт повного виконання відповідачем судового рішення від 23.03.2023 року у справі №200/186/23, а саме нарахування та виплата позивачу додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 року №375, за період з 12.03.2021 по 22.09.2021 року, враховуючи 40 днів виконання службових обов`язків в умовах безпосереднього контакту з населенням.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи зазначені обставини, відповідачем у період з 12.03.2021 по 22.09.2021 року нараховувалась позивачу додаткова доплата до грошового забезпечення, виходячи з 1 відсотка грошового забезпечення пропорційно відпрацьованому часу в умовах безпосереднього контакту з населенням, відповідно до постанови КМУ від 29.04.2020 №375.

Фактично, позивач не згоден із проведеним відповідачем розрахунком додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою КМУ від 29.04.2020 року №375, у розмірі 1% грошового забезпечення.

Суд дійшов висновку вище про правомірність такого розрахунку враховуючи дискреційний характер повноважень відповідача з питань визначення розміру додаткової доплати до грошового забезпечення, встановленої постановою КМУ від 29.04.2020 року №375.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 р. у справі № 200/7432/23 - залишити без задоволення. Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 р. у справі № 200/7432/23 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Геращенко