Справа № 360/9/24
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року справа №360/9/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Компанієць І.В., Геращенко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 360/9/24 (головуючий І інстанції Тихонов І.В.) за позовом адвоката Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

У С Т А Н О В И В:

02 січня 2024 року адвокат Акерман Олег Матвійович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, в якому позивач просив суд: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не здійснення перерахунку розміру пенсії за віком ОСОБА_1 та не виплати компенсації втрати частини доходу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області перерахувати розмір пенсії за віком ОСОБА_1 з 07.10.2009 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходу за весь період невиплати пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 360/1480/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з компенсацією втрати частини доходів. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 360/1480/22 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату пенсії позивачу з компенсацією втрати частини доходу. Прийнято нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

06.09.2023 позивач в електронній формі через веб-портал звернулась до відповідача з заявою, в якій просила, зокрема, виплачувати пенсію на визначений за заявою банківський рахунок, відкритий в АТ ОЩАДБАНК.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 04.10.2023 № 5984-6026/Ф-02/8-1200/23 повідомлено, що заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України через установи уповноваженого банку, зокрема, в електронній формі з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, одержувача та уповноваженого працівника банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку. Окрім того, заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису. Тобто, для зміни виплатних реквізитів позивачу необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою у способи, передбачені пунктом 10 Порядку № 1596.

Позивач зазначає що, виплата пенсії з 07.10.2009 була здійснена без змін, передбачених пенсійним законодавством. Відповідач нарахував пенсію позивачу в твердому незмінному розмірі, таким чином відповідач поновив пенсію не включив позивача в коло осіб, стосовно яких зобов`язаний проводити масові перерахунки пенсії. Позивач вважає, що під час поновлення виплати, пенсія за минулий час повинна бути нарахована та виплачена у розмірі, визначеному відповідно до діючого законодавства на дату нарахування її до виплати.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 360/9/24 позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо нездійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 з урахуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07.10.2009 із застосуванням положень частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редаціїї, чинній на відповідний період (за кожен місяць відповідого року), з компенсацією втрати частини доходів, з відрахуванням фактично виплачених сум.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено практично ті самі доводи якими обгрунтовано відзив на позовну заяву.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) є громадянином України, паспорт для виїзду за кордон № НОМЕР_2 від 21.10.2019.

Відповідно до інформації від 14.11.2018 № 616471-522/5-2507, наданої Посольством України в Державі Ізраїль, позивач перебуває на постійному консульському обліку за паспортами України для виїзду за кордон, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що підтверджує громадянство України.

Із матеріалів пенсійної справи позивача встановлено, що ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 07.10.1992 безстроково.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 у справі 360/1480/22 позов адвоката Акермана Олега Матвійовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не поновлення ОСОБА_1 нарахування та виплати пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з компенсацією втрати частини доходів.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року по справі № 360/1480/22 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 1 липня 2022 року у справі № 360/1480/22 скасовано в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити виплату пенсії позивачу з компенсацією втрати частини доходу. Прийнято нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

30.01.2023 за вхід. №132/16 листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 30.01.2023 №2800-030102-9/4692 надано відповідь, що з 07 жовтня 2009 року необхідно поновлювати виплату пенсії в розмірі, що склався станом на дату припинення виплати пенсії у 1997 році.

Розпорядженням від 14.02.2023 Головним управлінням на виконання рішення суду, позивачу поновлено виплату пенсії з 07.10.2009 у розмірі 49,86 грн, в графі особливості зазначено: не підлягають МП, признач.за ріш.суду в тверд.розм. - з 07.10.2009 по довічно.

06.09.2023 представник позивача звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії, виплату компенсації втрати частини доходу та виплату пенсії на визначений банківський рахунок за заявою, відкритий в АТ Ощадбанк.

Листом від 04.10.2023 № 5984-6026/Ф-02/8-1200/23 відповідач повідомив, що для зміни виплатних реквізитів позивачу необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою у способи, передбачені пунктом 10 Порядку 1596.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 13.11.2023 у справі № 360/1480/22 встановлено такий спосіб виконання рішення Луганского окружного адміністративного суду від 01 липня 2022 року у справі № 360/1480/22: Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести поновлення та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 07 жовтня 2009 року відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, шляхом виплати пенсії на вказаний нею банківський рахунок, відкритий в АТ ОЩАДБАНК.

На виконання зазначеної ухвали суду відповідачем змінено параметри виплати пенсії на визначений позивачем банківський рахунок, відкритий в АТ ОЩАДБАНК.

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивача виплата заборгованості за період з 07.10.2009 по 30.11.2023 нарахована та виплачена на додаткову відомість грудня 2023 (дата виплати - 20), в розмірі 8 466, 55 грн. на наданий поточний рахунок відкритий в АТ Ощадбанк. Також в грудні 2023 року виплачено поточну пенсію за листопад 2023 року в сумі 49,86 грн.

Отже, розмір пенсії позивача складає 49,86 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії, порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду є Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058).

Станом на дату поновлення пенсії позивачу 07.10.2009, стаття 28 Закону № 1058 була чинною у такій редакції: Мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більше ніж на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини. (Абзац другий частини першої статті 28 із змінами, внесеними згідно із Законом N 2505-IV ( 2505-15 ) від 25.03.2005).

Статтею 54 Закону України Про Державний бюджет України на 2009 рік установлено у 2009 році прожитковий мінімум на одну особу та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, в розмірах, що діяли у грудні 2008 року. Установлено з 1 листопада 2009 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 701 гривня та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 632 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 776 гривень; працездатних осіб - 744 гривні; осіб, які втратили працездатність, - 573 гривні.

01.10.2011 року набрав чинності Закон України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 08.07.2011 року № 3668-VI, яким розділ XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування доповнено пунком 4-1, згідно з яким для осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, збільшення пенсії, передбачене абзацом другим частини першої статті 28 цього Закону, встановлюється за кожний повний рік страхового стажу понад 25 років чоловікам і 20 років жінкам.

Згідно з частиною другою другої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 1 січня 2018 року для осіб, які досягли віку 65 років, мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (частина четверта статті 28 цього Закону).

01.01.2017 року набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України (Закон України від 06.12.2016 року № 1774-VIII).

Пунктом 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення цього Закону установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058 мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, пенсії або аналогічної виплати, встановленої в інших державах, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі встановлюється з урахуванням зазначених сум.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 Закону № 1058, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Статтею 43 Закону № 1058 визначено, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Аналізуючи положення частини четвертої статті 28 Закону № 1058 та частини другої статі 48 Закону України № 1058 суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі 40 відсотків мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, але не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а для перерахуку пенсії, призначеної до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, яка визначається із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

За даних спірних правовідносин суд враховує практику Великої Палати Верховного Суду. Зокрема, у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 442/456/17 (провадження № 11-860апп18) Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи відступ від позиції Верховного Суду України, вказала на те, що цей Суд при ухваленні постанови від 25 травня 2016 року у справі № 419/794/15-а віддав перевагу найменш сприятливому для позивачки тлумаченню законодавства України, водночас положеннями ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства прва, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд повинен застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ, а звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 492/446/15-а (провадження № 11-611апп18) Велика Палата Верховного Суду, обґрунтовуючи необхідність відступу від позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2013 року у справі № 21-241а13, також врахувала правовий висновок ЄСПЛ, сформований у рішенні у справі Щокін проти України (заяви № 23759/03 та № 37943/06, п. 50-56), де Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні; відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу якості закону; у разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 (провадження № 11-555заі18), із посиланням на положення ст. ст. 1, 8, 92 Конституції України, а також на ст. 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових прогалин щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, відповідач повинен був поновити виплату пенсії позивачу у розмірі не менше прожиткового мінімуму.

З розпорядження відповідача від 14.02.2023 встановлено, що страховий стаж позивача складає 31 рік 06 місяців 05 днів, розмір песії - 49,86 грн.

Починаючи з жовтня 2009 року, редакція статті 28 Закону № 1058 зазнавала змін, однак, розмір мінімальної пенсії втановлювався не менше прожиткового мінімуму. Проте, розмір пенсії позивача після її поновлення складає 49,86 грн, що є значно менше прожиткового мінімуму.

У зв`язку з цим пенсія позивача з 2009 року підлягає перерахунку за весь період згідно положень статті 28 Закону № 1058, чинної станом на конкретний період (кожний місяць відповідного року за період, починючи з жовтня 2009 року).

Судом встановлено, що при поновленні позивачу виплати пенсії з 07.10.2009 відповідач керувався листом Департаменту пенсійного забезпечення, страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Пенсійного фонду України від 30.01.2023 № 2800-030102-9/4692, в якому зазначено, що оскільки пенсію позивачу було призначено в Україні та припинено її виплату у 1997 році, на виконання судового рішення у справі №360/1193/22 необхідно з 07.10.2009 поновити виплату пенсії за віком в розмірі, що склався станом на дату припинення виплати пенсії у 1997 році, а не приписами чинного Закону № 1058.

Натомість, положення частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 у редаціїї, чинній на відповідний період, відповідачем застосовані не були, що призвело до заниження розміру пенсії позивача та, відповідно, порушення його пенсійних прав.

Судом встановлено порушення відповідачем права позивача на перерахунок його пенсії з 07.10.2009 з урахуванням частини першої статті 28 та пункту 4-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у редаціїї, чинній на відповідний період (за кожень місяць відповідого року).

З приводу вимог позивача щодо виплати компенсації втрати частини доходу, суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - Закон № 2050-ІІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Тобто, стаття 2 Закону № 2050-ІІІ прямо передбачає, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Наведене дає підстави для висновку, що дія зазначеного Закону поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності й господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), і стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України та які (відповідні доходи) не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (зокрема пенсії). Своєю чергою компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку та підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - органом Пенсійного фонду України) добровільно чи на виконання судового рішення.

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі - Порядок № 159) відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

За змістом ст. 7 Закону № 2050-ІІІ відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Суд звертає увагу на те, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050-ІІІ, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 240/186/20.

Судом встановлено, що представник позивача звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області із заявою від 06.09.2023 щодо виплати компенсації втрати частини грошових доходів. Однак, листом від 04.10.2023 № 5984-6026/Ф-02/8-1200/23 відповідач повідомив лише те, що для зміни виплатних реквізитів позивачу необхідно звернутися до органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою у способи, передбачені пунктом 10 Порядку 1596.

Відповідач, зокрема, зазначив, що постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 01.02.2023 у справі №360/1480/22 апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Луганській області, задоволено частково, рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.07.2022 у справі №360/1480/22 скасовано в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Луганській області здійснити виплату пенсії позивачу з компенсацією втрати частини доходу. Прийнято нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову.

Оскільки відповідачем відмовлено представнику позивача у виплаті компенсації втрати частини грошових доходів, у суду є підстави вважати, що право позивача на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, а відтак, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частинами першою та другою статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 360/9/24 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2024 року у справі № 360/9/24 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 травня 2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.Д. Компанієць