Справа № 160/3026/24
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2024-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2024 року Справа № 160/3026/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНіколайчук С.В.
за участі секретаря судового засіданняЕмріх Ю.П.
представника позивача представника відповідача не з`явився (повідомлений належним чином) ОСОБА_1
01 лютого 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він не погоджується з висновками податкового органу про податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки з об`єкт нерухомості, що перебуває за адресою: АДРЕСА_2 , площею 1470,2 кв.м, оскільки згідно із технічним паспортом цей об`єкт відносить до будівель для зберігання зерна, тому він віднесений до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та не здається позивачем в оренду, лізинг, позичку та, на думку позивача, згідно із пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування, у зв`зяку з чим спірні податкова повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
Ухвалою від 07 лютого 2024 року суд відкрив провадження у адміністративній справі; справу №160/3026/24 та призначив до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
28.02.2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області подано письмовий відзив на позов, в якому відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач зазначає, що згідно із даних ІКС «Податковий блок» та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_2 має у власності нежитлову будівлю, загальною площею 1470,2 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1, право власності з 12.11.2020.
ОСОБА_2 не перебував на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як фізична особа-підприємець та не проводив сільськогосподарську (підприємницьку) діяльність за періоди 2020-2022 роки.
Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 26.07.2023 року та не отримував доходів від здійснення підприємницької діяльності, не займався виробництвом сільськогосподарської продукції, тому не відноситься до сільськогосподарських товаровиробників та не має права на застосування пільги передбаченої пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем сімейного фермерського господарства з 26.07.2023.
Види економічної діяльності є:
68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний);
01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур;
33.17 Ремонт і технічне обслуговування інших транспортних засобів;
45.20 Технічне обслуговування;
45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів;
46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;
46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;
49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення;
52.10 Складське господарство;
49.41 Вантажний автомобільний транспорт.
Згідно із технічного паспорту на придбаний об`єкт нерухомого майна, виконаного 10.12.2020 за № 019678, та акту обстеження від 10.12.2020 № 23/019678-1 нежитлові приміщення об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 , а саме літ. А 1, загальною площею 850,8 м2, літ. Б 1, загальною площею 619,4 м2, відносяться до будівель для зберігання зерна.
Суд встановив, що рішенням Богданівської сільської ради від 11.07.2019 року № 818-45/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно , відмінне від земельної ділянки на 2020 рік», встановлені ставки, які діяли в 2020-2021 роках та рішенням Богданівської сільської ради «Про встановлення пільг та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік», відповідно до додатку 1 яких будівлі та споруди класифіковані за кодом 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна» звільняються від сплати податку на нерухоме майно, тобто мають ставку «9», на підставі підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті Податкового кодексу України, який наділяє сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, повноваженнями встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів (незалежно від використання об`єкту оподаткування). Пільги з податку, що сплачується, на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування (незалежно від використання об`єкту оподаткування).
Не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діють на момент виникнення спірних правовідносин та релевантні їм джерела права.
Пподатковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
З 01.01.2015р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014р. №71-VIІI "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", яким шляхом викладення в новій редакції статті 266 Податкового кодексу України, введено новий вид податку для громадян України, яким передбачено сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Згідно із пп.14.1.129-1 п.14.1 ст.14 ПК України до об`єктів нежитлової нерухомості відносяться будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:
а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;
б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;
в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;
г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;
ґ) будівлі промислові та склади;
д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);
е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;
Наказом Держстандарту України від 17.08.2000р. №507 затверджено та введено в дію "Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000" (далі - ДК 018-2000). ДК 018-2000 призначено для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.
Будівлі сільськогосподарського призначення в ДК 018-2000 мають код 1271.
Цей клас включає: будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси та т. ін.
Цей клас не включає споруди зоологічних та ботанічних садів (2412)
1271.1 Будівлі для тваринництва
1271.2 Будівлі для птахівництва
1271.3 Будівлі для зберігання зерна
1271.4 Будівлі силосні та сінажні
1271.5 Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства
1271.6 Будівлі тепличного господарства
1271.7 Будівлі рибного господарства
1271.8 Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва
1271.9 Будівлі сільськогосподарського призначення інші.
Належні позивачу об`єкти нежитлової нерухомості, згідно із ДК 018-2000 мають коди 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна».
Відповідно до ст.1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" № 2238-ІІІ від 18.01.2001р. сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.
Таким чином, сільськогосподарським товаровиробником може бути фізична особа, що не перебувала на обліку в Головному управління ДПС у Дніпроптеровській області, як фізична особа-підприємець та не проводила сільськогосподарську (підприємницьку) діяльність за період 2020-2022 роки, що спростовує твердження відповідача, що позивач не був зареєстрований як фізична особа-підприємець до 2023 року.
Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України встановлено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (пп.266.3.1, пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України).
У свою чергу, за приписами п. "ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. При цьому, законодавець не визначає жодних обмежень щодо використання чи невикористання таких об`єктів.
Аналіз цієї норми дає підстави для висновку, що її застосування передбачає наявність двох умов, перша з яких - власник об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) є сільськогосподарським товаровиробником, а друга - об`єкт нерухомості (будівля, споруда) призначений для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.
В матеріалах наявний договір зберігання № 1/12/2020 від 01.12.2020 року, укладений між фермерським господарством «Сила» (поклажодавець), з однієї сторони, та фізичною особою ОСОБА_2 (зберігач), з іншої сторони.
Відповідно до п. 1.1 в порядку та на умовах, визначених цим договором, згідно з актом приймання-передачі від 01.12.2020 р. № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання протягом строку дії цього Договору сільгосппродукцію а саме: озиму пшеницю у кількості 10 тон, соняшник у кількості 10 тон (надалі іменується „майно) загальною вартістю 177000,00 (сто сімдесят сім тисяч гривень 00 коп.) ПДВ не передбачений. Приміщенн, де зберігається майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_2 на підставі Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер запис) про право власності: 39154012 від 12.11.2020.
Відповідно до додаткової угоди № 1 до договору зберігання № 1/12/2020 від 01.12.2020 року сторони дійшли взаємно згоди про продовження дії договору зберігання № 1/12/2020, а саме: «п. 6.2. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 цього договору та діє до 30.11.2022 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором».
Наведене доводить, що позивач безпосередньо займається сільськогосподарською діяльністю та є сільськогосподарським товаровиробником в розумінні пп. «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, відповідно до державного класифікатора ДК 018-2000 будівля позивача, власником якої він є, відноситься до будівлі сільськогосподарського призначення в ДК 018-2000 мають код 1271 (1271.3 Будівлі для зберігання зерна).
Докази того, що позивач використовував належний йому на праві власності об`єкт нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від сільськогосподарської діяльності, в тому числі, що вони здавались в оренду, лізинг, позичку, до суду надано не було.
Суд встановив, що рішенням Богданівської сільської ради від 11.07.2019 року № 818-45/VII «Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно , відмінне від земельної ділянки на 2020 рік», встановлені ставки, які діяли в 2020-2021 роках та рішенням Богданівської сільської ради «Про встановлення пільг та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2022 рік», відповідно до додатку 1 яких будівлі та споруди класифіковані за кодом 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна» звільняються від сплати податку на нерухоме майно, тобто мають ставку « 9», на підставі підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті Податкового кодексу України, який наділяє сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, повноваженнями встановлювати пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів (незалежно від використання об`єкту оподаткування). Пільги з податку, що сплачується, на відповідній території з об`єктів нежитлової нерухомості, встановлюються залежно від майна, яке є об`єктом оподаткування (незалежно від використання об`єкту оподаткування).
Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 1211,20 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією від 31.01.2024.
Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 30 травня 2024 року.

Суддя С.В. Ніколайчук