Справа № 320/14158/24
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

29 травня 2024 року 320/14158/24

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої психіатричної медико - соціальної експертної комісії 2 та Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня "Психіатрія" про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Спеціалізованої психіатричної медико - соціальної експертної комісії 2 та Комінального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня "Психіатрія", з вимогами:

- признати протизаконним висновки та рішення (Енкриз від 02.05.22 р.). КНП Психіатрія про психіатричне захворювання ОСОБА_1 ;

- скасувати рішення Спеціалізована психіатрична МСЕК 2 від 10.05.2022 р. по інвалідності у зв`язку з психіатричним захворюванням ОСОБА_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 вказану позовну заяву залишено без руху та запропоновано у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу усунути недоліки позовної заяви шляхом подачі до суду:

- вмотивованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду та докази на підтвердження наявності обставин, що зумовили пропуск позивачем строку звернення до суду;

- уточнення щодо складу учасників справи, з урахуванням вказаних судом зауважень;

- належним чином оформленої позовної заяви відповідно до вимог ст. 160 КАС України, із врахуванням зауважень суду, у кількості примірників відповідно до кількості учасників справи, один з яких для суду;

- належним чином засвідченої копії оскаржуваних рішень та інших доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги або доказів того, що позивачем вживались заходи для отримання доказів самостійно та/чи докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримати відповідні докази.

На адресу суду від позивача надійшло доповнення до позовної заяви, у яких зокрема, позивач стверджує про необґрунтованість ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2024 про залишення позовної заяви без руху. Також позивач вважає, що дана позовна заява подана ним у строк та у спосіб визначений КАС України.

Розглянувши матеріали адміністративної справи та доповнення до адміністративного позову, суддя зазначає наступне.

Як вбачається із тексту ухвали Київського окружного адміністративного суду від 03.05.2024, у ній зокрема зазначено, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку у процесуальному законі визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Порівняльний аналіз термінів дізнався та повинен був дізнатись, що містяться у ч. 2 ст. 122 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому сама по собі необізнаність позивача з фактом порушення його прав не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд скасувати висновок та рішення, які прийнято у травні 2022 року, однак до суду звернувся лише у лютому 2024 року.

Позивач вказує, що рішення Спеціалізованої психіатричної МСЕК № 2, прийняте на підставі висновків та рішень КНП Психіатрія, до його відома не доводилось та до цього часу з рішенням він не ознайомлений.

Однак, суддею встановлено, що відповідно до комп`ютерної програми Діловодство спеціалізованого суду Київського окружного адміністративного суду, позивач звертався до суду з позовною заявою, яка містить аналогічні позовні вимоги, який зареєстрований судом 12.06.2023.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 вказаний адміністративний позов повернуто позивачеві, у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху 15.06.2023, у встановлений судом строк (справа №320/20221/23, суддя Головенко О.Д.).

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

Надалі, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.05.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду по справі № 320/20221/23 від 08.09.2023 про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Спеціалізованої психіатричної медико - соціальної експертної комісії 2 та Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня "Психіатрія" Виконавчого органу Київської міської ради про визнання протиправними дій.

Крім того суддя зазначає, що позивач у доповненнях до позовної заяви, зокрема вказує, що він дійсно оскаржує ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2023 по справі №320/20221/23 в Шостому апеляційному адміністративному суді та вважає, що повторне звернення до суду першої інстанції з аналогічними позовними вимогами є можливим, оскільки «термін звернення до адміністративного суду не приривався».

Виходячи з вище викладеного, твердження позивача у позовній заяві про те, що він не був ознайомлений з оскаржуваним рішенням до лютого 2024 року, не відповідають дійсності.

Із урахуванням викладеного, предмет і підстави позовів у справі №320/14158/24 і у справі №320/20221/23 є однаковими.

Ці дії суперечать основним засадам (принципам) адміністративного судочинства, а також його завданню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства (п. 9 ч. 3 ст. 2 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст.45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

За частиною 2 цієї ж статті суд з урахуванням конкретних обставин справи може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України Про судоустрій і статус суддів суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

ЄСПЛ зазначав, що зловживанням правами є шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане / створене. Для того, щоб визначити, чи певна поведінка складає зловживання правами, суд ретельно розглядає цілі, які заявник переслідує (рішення у справі "Миролюбов і інші проти Латвії" - Mirolubovs and Others v. Latvia від 15.06.2007, заява №798/05).

У зв`язку з цим суд розглядає "основний зміст", "загальну атмосферу" або "загальний напрямок" дій відповідної особи (зокрема, рішення ЄСПЛ у справі "М`Бала М`Бала проти Франції" - M'Bala M'Bala v. France від 11.02.1966, заява №25239/13) і їх "безпосередній і більш широкий контекст" (рішення ЄСПЛ у справі "Перінчек проти Швейцарії" - Perinсek v. Switzerland від 15.10.2015, заява №27510/08).

Тобто зазначеними приписами визначений перелік дій, які хоч і потрапляють у коло законодавчо встановлених прав сторін (учасників) справи, але спосіб їх вчинення суперечить завданню адміністративного судочинства, тому з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами, у тому числі і дії, які обумовлюють звернення позивача до суду.

При цьому вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.05.2020 у справі №826/12191/18.

Крім того, на виконання пункту 11 частини п`ятої статті 160 Кодексу, позивач при підписанні цієї позовної заяви підтвердив, що ним не подано до суду іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте це не відповідає дійсності з наведених вище підстав та свідчить про введення суду в оману. Такі дії позивача свідчать про зловживання процесуальними правами.

Так, за правилами частини 3 статті 45 КАС України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Приписи глав 1, 2 розділу ІІ КАС України свідчать, що поняття заява включає в себе заяви по суті, до яких входить позовна заява (частина друга ст.159 КАС України), та заяви з процесуальних питань.

Отже під визначення заява у контексті процесуальних прав сторін (учасників) справи необхідно віднести і позовну заяву.

Тобто цими приписами встановлено наслідки, які можуть бути застосовані судом у разі визнання ним зловживання процесуальними правами дій, зокрема та не виключно передбачених частиною другою цієї статті, в тому числі і щодо позовної заяви.

Аналіз приписів КАС України, які визначають перелік прав сторін, поняття заяви по суті, перелік дій, які можуть бути кваліфіковані, як зловживання процесуальними правами надає суду можливість сформувати висновок, що передбачені ст. 45 КАС України наслідки зловживання процесуальними правами стосуються і позовної заяви.

Вказане повністю узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, висловленою у постанові від 03.02.2022 по справі №815/2789/18.

Можливість застосування передбачених частиною третьою ст.45 КАС України наслідків визнання зловживанням процесуальними правами до позовної заяви також підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №9901/23/21, від 07.11.2019 у справі №9901/324/19, від 14.03.2019 у справі №99101/34/19.

Враховуючи вищевказане та те, що позивачем вимоги ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 03.05.2024 не виконані, тому наявні підстави для повернення позовної заяви.

Керуючись статтями 169, 171, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Спеціалізованої психіатричної медико - соціальної експертної комісії 2 та Комунального некомерційного підприємства "Клінічна лікарня "Психіатрія" про визнання протиправними дій, - повернути позивачеві.

2. Роз`яснити позивачам, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачам (іх представнику).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.