Справа № 420/11106/24
Суддя: Єфіменко К.С.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С., розглянувши в письмовому провадженні у порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ДИАМА Н» (вул.Моторна,буд.8/15, м.Одеса, 65085) до Головного управління ДПС в Миколаївській області (вул.Лягіна,6, м.Миколаїв, 54005) про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Приватного підприємства «ДИАМА Н» до Головного управління ДПС в Миколаївській області, за результатом якого позивач просить:

скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПСв Миколаївській області № 01 від 22.03.2024 року;

судові витрати стягнути з бюджетних асигнувань Головного управлінняДПС в Миколаївській області на користь Приватного підприємства «ДИАМА Н».

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 27 березня 2024 року Приватне підприємство «ДИАМА Н» отримало податковеповідомлення-рішення № 01 від 22.03.2024 р., яким до Приватногопідприємства «ДИАМА Н» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу)та/або пені у розмірі 6 512 605, 02 грн. (шість мільйонів п`ятсот дванадцять тисячшістсот п`ять гривень 02 коп.).Підставою прийняття зазначеного податкового повідомлення-рішення став Акт№2260/14-29-09-01-08/43835759 від 19 лютого 2024 року,складений ГУ ДПС в Миколаївській області за результатами фактичної перевірки зпитань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавствомУкраїни, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібноїторгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, щовикористовуються в електронних сигаретах та пальним з урахуванням відповіді щодорозгляду заперечень від 20.03.2024 №8686/6/14-29-09-01-05, якими було встановленонаступні порушення:Ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державнерегулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилянтів,алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електроннихсигаретах, та пального», із змінами та доповненнями.

Приватне підприємство «ДИАМА Н» не погоджується звисновками Головного управління ДПС в Миколаївській області зробленимиу акті перевірки, у відповіді щодо результатів розгляду заперечень таприйнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи їх протиправними,безпідставними, необґрунтованими, необ`єктивними та невідповідним фактичним обставинам, первинним документам і вимогам діючого законодавства України.

Ухвалою суду від 15.04.2024 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 07.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі.Призначено адміністративну справу до судового розгляду.

В судовому засіданні призначеному на 22 травня 2024 року керуючись п.9 ст. 205 КАС України було прийнято рішення продовжити розгляд справи у письмовому провадженні тавизначено, що рішення по справі буде прийнято 31 травня 2024 року .

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти задоволення позову зазначивши, що податкове повідомлення-рішення від 22.03.2024 року №01 прийняте відповідачем у повній відповідності до вимог чинногозаконодавства України, а тому підстави для скасування відповідного податковогоповідомлення-рішення відсутні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позовну заяву, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, судом встановлено наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що Наказом Головного управління ДПС в Миколаївській області від 08.02.2024 року №180-п «Про проведення фактичної перевірки» на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 з урахуванням підпункту 69.35-1 пункту 69, підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, а саме, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, визначено:

Провести працівникам Головного управління ДПС у Миколаївській області фактичну перевірку ПП «ДИАМА Н»» () за місцем - здійснення діяльності: вул. Яворницького Дмитра, буд. 2/2, м. Миколаїв, Миколаївська область, з 09 лютого 2024 року, тривалістю 10 діб. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2021 року по дату закінчення перевірки, з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків законодавства в частині виробництва, обліку, обігу, зберігання та транспортування підакцизних товарів.

Відповідачем на підставі наказу від 08.02.2024 №180-п проведено фактичну перевіркуПП «ДИАМА Н» за місцем здійснення діяльності: вул. Яворницького Дмитра, буд. 2/2, м. Миколаїв, Миколаївська обл.

За наслідками проведеної фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській областіскладено акт фактичної перевірки від 19.02.2024 №2260/14-29-09-01-08/43835759.

Актом фактичної перевірки встановлено порушення ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-BP «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», із змінами та доповненнями.

На підставі зазначеного вище акту фактичної перевірки ГУ ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 22.03.2024 року № 01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 6512605,02 грн. в зв`язкуз порушенням ст.15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Продержавне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового,алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електроннихсигаретах, та пального» (далі Закон №481, в редакції, що була чинною на моментвиникнення спірних правовідносин), а саме оптової торгівлі алкогольними напоямибез наявності дозвільним документів (ліцензії) на такий вид діяльності.

Позивач відповідно до приписів п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України Приватним підприємством «ДИАМА Н» 28 лютого 2024 року подав доГоловного управління ДПС в Миколаївській області Заперечення на акт №2260/14-29-09-01-08/43835759 від 19 лютого 2024 року про результати фактичної перевірки зпитань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавствомУкраїни, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібноїторгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, щовикористовуються в електронних сигаретах та пальним.

Відповідачем направлено позивачу відповідьщодо результатів розгляду заперечень від 20.03.2024 №8686/6/14-29-09-01-05, згідно змісту якої вбачається, що постійно діючою комісією Головного управління ДПС у Миколаївській області з питань розгляду заперечень платників податків та поясненьдо акту перевірки прийнято рішення залишити без змін висновки акту перевірки від19.02.2014 року №2260/14-29-09-01-08/43835759.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області № 01 від 22.03.2024 року протиправним позивач за його скасуванням звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступила від висновків Верховного Суду, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) та сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В силу підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.80.1 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Отже, норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону 481/95-ВР покладені на відповідача.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, які в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) враховуються при застосування норм права до спірних правовідносин.

Також у постанові від 05.11.2018 у справі № 803/988/17 (адміністративне провадження №К/9901/13259/18) Верховний Суд, зокрема, вказав: «… здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків.

Таким чином, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що приймаючи оскаржуваний наказ податковий орган діяв відповідно до норм чинного законодавства, за наявності визначених законодавством підстав ...».

Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про відсутність в акті перевірки підстав перевірки, зважаючи на наявність у такому акті як і у наказі про призначення перевірки посилань на пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР.

Відповідно до положень частини 9 та 11 статті 15 Закону №481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР визначено, що ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Питання щодо порядку отримання та використання дозвільних документів (ліцензій) пов`язаних з імпортом, експортом, оптовою і роздрібною торгівлею алкогольними напоями, тютюновими виробами, пальним та його зберіганням врегульовані статтею 15 Закону №481/95-ВР.

Відповідно до ч.20 ст.15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Статтею 15 Закону № 481/95-ВР визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Відповідно до ч.1 статті 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Зокрема, згідно абзацу сьомого частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) за оптову і роздрібну торгівлю спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, виходячи із аналізу перелічених норм законодавства, суд доходить висновку, що роздрібна торгівля тютюновими виробами може здійснюватися лише за наявності відповідної ліцензії.

Так, судом встановлено, що ПП «ДИАМА Н» 19.12.2023 року було внесено зміни до ЄДРПОУ. Відповідно дореєстраційних даних, місцезнаходження суб`єкта господарювання з 19.12.2023 року: м. Миколаїв, вул. Яворницького Дмитра, буд.2/2.

Розпорядженням Головного управління ДПС у Миколаївській області від 08.02.2024№ 22-рл ліцензії ПП «ДИАМА Н» на право оптової торгівлі алкогольними напоями,крім сидру та перрі (без додання спирту) реєстраційний № 00002,терміном дії з 18.02.2021 до 18.02.2026 та на право оптової торгівлі алкогольниминапоями - сидром та перрі (без додання спирту), реєстраційний № 00001, терміном дії з 18.02.2021 до 18.02.2026, анульовані у зв`язку з порушенням термінівзвернення до органу ліцензування щодо зміни відомостей, зазначених у виданійсуб`єкту господарювання ліцензії.

09.02.2024 в ході проведення фактичної перевірки проведено інвентаризацію ТМЦ наоптовому складі, який належить ПП «ДИАМА Н» та розташований за адресою: вул.Яворницького Дмитра, 2/2, м. Миколаїв. Загальна кількість залишківТМЦ алкогольних напоїв (пиво) відповідно до листа інвентаризації від 09.02.2024№017 НК складає 94547 пляшок/банок. Загальна кількістьзалишків ТМЦ алкогольних напоїв (пиво) відповідно до листа інвентаризації від 12.02.2024 №026 НК складає 118374 пляшок/банок.

Факт реалізації алкогольних напоїв, а саме пива також підтверджується податковою накладною від 14.02.2024 №7006746 на суму 12453,88 грн., товарно транспортноюнакладною від 09.02.2024 №НКПДН 00592 на суму 4515,12 грн., від 09.02.2024 №НКПДН 00593 на суму 11523,32 грн., від 09.02.2024№НКПДН 00590 на суму 2262,84 грн.

Суд зазначає, що за законом оптова торгівля - діяльність по придбанню і відповідному перетворенню товарів длянаступної їх реалізації суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) роздрібної торгівлі, іншим суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва).

Таким чином, під оптовою торгівлею алкогольними напоями законодавець визначає не тільки діяльність з їх безпосередньої реалізації, а й діяльність з їх придбання для цілей подальшої реалізації.

Матеріалами фактичної перевірки було встановлено, що в період з 09.02.2024 року по 13.02.2024 року (після анулювання дії попередньої ліцензії) на складі позивача була збільшена кількість алкогольних напоїв на загальну суму 3256302,51 грн., що підтверджується актами проведеної інвентаризації залишків, які підписані директором підприємства позивача без будь-яких зауважень чи заперечень.

Таким чином, суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується здійснення позивачем оптової торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, що є підставою для застосування штрафних санкцій, передбачених абзацом сьомим частини 2 статті 17 Закону № 481/95-ВР.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідальність за порушення частини другої статті 17 Закону №481/95-ВР настає за сам факт здійснення придбання та роздрібної торгівлі алкогольними виробами без наявності відповідної ліценції незалежно від періоду здійснення такого продажу.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що оскаржене податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Миколаївській області №01 від 22.03.2024 року є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На думку суду, відповідач як суб`єкт владних повноважень належними та допустимими доказами довів правомірність оскаржуваного рішення, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.

На підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку із чим суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного підприємства «ДИАМА Н» (вул.Моторна, буд.8/15, м.Одеса, 65085) до Головного управління ДПС в Миколаївській області (вул.Лягіна,6, м.Миколаїв, 54005) про скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Єфіменко

.