Справа № 140/3856/24
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2024-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року ЛуцькСправа № 140/3856/24

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, яка полягає у невжитті дій, спрямованих на продовження служби ОСОБА_2 ; визнання бездіяльності протиправною, яка полягає у невжитті дій, спрямованих на виконання командиром військової частини НОМЕР_2 , що перебуває в його підпорядкуванні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 №140/1056/23 протиправною; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 продовжити військову службу ОСОБА_2 та забезпечити виконання командиром військової частини НОМЕР_2 , що перебуває в його підпорядкуванні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 №140/1056/23 з урахуванням висновків суду, за результатами розгляду цього позову.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 20.09.2023 позивач зверталася до відповідача зі скаргою з доданими документами в якій вимагала продовжити військову службу військовослужбовцю ОСОБА_2 , стосовно якого закрито кримінальне провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за фактом ймовірного дезертирства військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, а також віддати наказ командиру військової частини НОМЕР_2 не порушувати законодавство України та виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі № 140/1056/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Листом військової частини НОМЕР_1 від 06.10.2023 № 1314/21/138 за підписом ТВО начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 фактично відмовлено у поновлені ОСОБА_2 на військовій службі, а також у вжитті дій, спрямованих на забезпечення виконання командиром військової частини НОМЕР_2 , що перебуває в його підпорядкуванні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 № 140/1056/23.

Як вбачається зі змісту даного листа, підставою для відмови у поновленні ОСОБА_2 на військовій службі стало те, що клопотання командира військової частини НОМЕР_2 про поновлення ОСОБА_2 на військовій службі до військової частини НОМЕР_1 не надходило, разом з тим, у відповідача відсутні документи на підставі яких слід поновити на військовій службі ОСОБА_2 , відсутнє підтвердження факту закриття кримінального провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а надані позивачем рішення судів не стосуються відповідача. Також для вирішення даного питання позивачу рекомендовано звертатись до командира військової частини НОМЕР_2 .

З такою бездіяльністю відповідача позивач не погоджується, вважає її протиправною виходячи з наступного.

Так, 19.07.2022 позивач звернулась до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату грошового забезпечення за її чоловіка, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 19.07.2022. До заяви позивач додала копію повідомлення (листа-відповіді) Донецької обласної прокуратури від 30.06.2022 № 27-170ВИХ-22, відповідно до якого 05.08.2021 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України стосовно ОСОБА_2 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не отримавши відповіді за результатами розгляду заяви від 19.07.2023 позивач оскаржила бездіяльність військової частини НОМЕР_2 до суду.

28.04.2023 Волинським окружним адміністративним судом по справі №140/1056/23 ухвалено рішення (залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023), яким визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2023 до військової частини НОМЕР_2 про виплату грошового забезпечення її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 . Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду заяви.

20.06.2023 позивач отримала лист військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2023 № 12290 за підписом ТВО командира, полковника ОСОБА_4 . Цим позивача проінформовано, що командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказом (по особовому складу) від 29.05.2020 № 151 ОСОБА_2 було призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019.Офіцери військової частини НОМЕР_2 знаходяться в розпорядженні командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), призначаються, звільняються з посад згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , по факту військова частина є лише виконавцем. Станом на сьогоднішній день, старший лейтенант ОСОБА_2 не перебуває в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Станом на сьогодні рішення суду першої інстанції військової частиною НОМЕР_2 не виконано.

Позивач зазначає, що військова частина НОМЕР_2 перебуває в оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ). Командир цієї військової частини обізнаний з фактом закриття кримінального провадження стосовно військовослужбовця ОСОБА_2 та володіє документами, які підтверджують цей факт, про те командиром не виконано обов`язку щодо виконання рішення суду

З врахуванням викладеного просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позов відповідач пояснив, що командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказом (по особовому складу) від 29.05.2020 року №151, ОСОБА_2 було призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019 року на підставі витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 липня 2019 року (кримінальне провадження №0000211).

Будь яких відомостей щодо закриття кримінального провадження яке було відкрито у відношенні до ОСОБА_2 до військової частини не надходило.

З листа Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях вбачається що відомості щодо уточненого місцезнаходження ОСОБА_2 в центрі відсутні, підтверджуючої інформації про утримання в полоні до центру не надходило.

Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 24 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що «Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується». Зазначає, що до військової частини НОМЕР_1 не надходили документи на підставі яких слід поновити на військовій службі ОСОБА_2 .

Станом на сьогоднішній день, старший лейтенант ОСОБА_2 не враховується до чисельності Збройних Сил України.

Наразі підстав для продовження військової служби ОСОБА_2 немає. В прохальній частині позивач просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 забезпечити виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 року № 140/1056/23, однак вищезазначене рішення суду не стосується військової частини НОМЕР_1 , в якому НОМЕР_1 не була стороною у справі. На підставі викладеного, просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до військової частини НОМЕР_1 в повному обсязі.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

20.09.2023 позивач зверталася до відповідача зі скаргою з доданими документами в якій вимагала продовжити військову службу військовослужбовцю ОСОБА_2 , стосовно якого закрито кримінальне провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, за фактом ймовірного дезертирства військовослужбовця ОСОБА_2 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України, а також віддати наказ командиру військової частини НОМЕР_2 не порушувати законодавство України та виконати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі № 140/1056/23 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Як вбачається зі змісту даного листа клопотання командира військової частини НОМЕР_2 про поновлення ОСОБА_2 на військовій службі до військової частини НОМЕР_1 не надходило, разом з тим, у відповідача відсутні документи на підставі яких слід поновити на військовій службі ОСОБА_2 , відсутнє підтвердження факту закриття кримінального провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а надані позивачем рішення судів не стосуються відповідача. Також для вирішення даного питання ОСОБА_1 рекомендовано звертатись до командира військової частини НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що 19.07.2022 позивач звернулась до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату грошового забезпечення за її чоловіка, військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 19.07.2022. До заяви позивач додала копію повідомлення (листа-відповіді) Донецької обласної прокуратури від 30.06.2022 № 27-170ВИХ-22, відповідно до якого 05.08.2021 слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000211 від 04.07.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України стосовно ОСОБА_2 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Не отримавши відповіді за результатами розгляду заяви від 19.07.2023 позивач оскаржила бездіяльність військової частини НОМЕР_2 до суду.

28.04.2023 Волинським окружним адміністративним судом по справі №140/1056/23 ухвалено рішення (залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2023), яким визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 19.07.2023 до військової частини НОМЕР_2 про виплату грошового забезпечення її чоловіка, військовослужбовця Збройних Сил України ОСОБА_2 . Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду заяви.

20.06.2023 позивач отримала лист військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2023 № 12290 за підписом ТВО командира, полковника ОСОБА_4 . Цим позивача проінформовано, що командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказом (по особовому складу) від 29.05.2020 № 151 ОСОБА_2 було призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019.Офіцери військової частини НОМЕР_2 знаходяться в розпорядженні командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ), призначаються, звільняються з посад згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 , по факту військова частина є лише виконавцем. Станом на сьогоднішній день, старший лейтенант ОСОБА_2 не перебуває в списках особового складу військової частини НОМЕР_2 .

Станом на сьогодні рішення суду першої інстанції військової частиною НОМЕР_2 не виконано.

Позивач вважає, що військова частина НОМЕР_2 перебуває в оперативному командуванні « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (військова частина НОМЕР_1 ). Командир цієї військової частини обізнаний з фактом закриття кримінального провадження стосовно військовослужбовця ОСОБА_2 та володіє документами, які підтверджують цей факт, про те командиром не виконано обов`язку щодо виконання рішення суду, а тому звернулася з даним позовом до суду.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року. (далі Статут).

Положення Статуту поширюються на військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів.

Відповідно до ст.9 Статуту, військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.11 Статуту, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.

Відповідно до ст. ст. 26, 27 Статуту, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

ч.1, 5 ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції (254к/96-ВР) та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; поводити з гідністю й честю, не допускати самому і стримували інших від негідних вчинків.

30.03.2015 року відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) від 30.03.2015 року №77 старшого лейтенанта ОСОБА_2 , який прибув із ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначеного наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 07.03.2015 року №237 на посаду командира 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону з 29.03.2015 року був зарахований до списків особового складу частини та на всі види забезпечення і вважався таким, що з 29.03.2015 року приступив до прийому справ та посади.

В подальшому відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) (по стройовій частині) від 14.08.2015 року №192 старший лейтенант ОСОБА_2 вважався таким що, вибув в район проведення антитерористичної операції. 26.11.2015 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) № НОМЕР_4 було призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення частини лейтенантом ОСОБА_2 .

Виходячи з пояснень свідків події 20.08.2015 року, військова частина польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) дійшла висновку що, командир 1механізованого взводу, 2 механізованої роти, 1 механізованого батальйону старший лейтенант ОСОБА_2 вважається таким, що самовільно залишив позиції ротного опорного пункту 20.08.2015 року та убув в напрямку незаконно створених збройних формувань.

27.02.2016 року наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) ( по стройовій частині) №53 внесені доповнення до деяких наказів командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 ( НОМЕР_2 ) та викладено в наступні редакції: пп.17, п.2.1 від 20.08.2015 року №196: старшого лейтенанта ОСОБА_2 , командира 1 механізованого взводу 2. механізованої роти 1 механізованого батальйону, вважати таким, що самовільно залишив частину 20 серпня 2016 року.; пп.17, п.2.2 від 31.08.2015 року №202: старшому лейтенанту ОСОБА_2 , командиру 1 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який самовільно залишив частину 20 серпня 2016 року призупинити виплату грошового забезпечення з 29 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»: військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Так, в ч.2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено: військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.

Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.

Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

На підставі вище зазначених норм, командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » наказом (по особовому складу) від 29.05.2020 року №151, ОСОБА_2 було призупинено військову службу у Збройних Силах України з 04.07.2019 року на підставі витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04 липня 2019 року (кримінальне провадження №0000211).

Будь яких відомостей щодо закриття кримінального провадження яке було відкрито у відношенні до ОСОБА_2 до військової частини не надходило.

З листа Об`єднаного центру з координації пошуку, звільнення незаконно позбавлених волі осіб у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях (що доданий до позовної заяви) вбачається що відомості щодо уточненого місцезнаходження ОСОБА_2 в центрі відсутні, підтверджуючої інформації про утримання в полоні до центру не надходило.

Відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 24 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» зазначено, що «Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується».

До військової частини НОМЕР_1 не надходили документи на підставі яких слід поновити на військовій службі ОСОБА_2 . Станом на сьогоднішній день, старший лейтенант ОСОБА_2 не враховується до чисельності Збройних Сил України.

З врахуванням викладеного суд не вбачає в діях військової частини НОМЕР_1 бездіяльності.

Щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 продовжити військову службу ОСОБА_2 та забезпечити виконання командиром військової частини НОМЕР_2 , що перебуває в його підпорядкуванні рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 №140/1056/23 з урахуванням висновків суду, суд зазначає наступне.

Рішенням Волинським окружним адміністративним судом по справі №140/1056/23 зобов`язано військову частину НОМЕР_2 розглянути протягом 15 днів з дня набрання законної сили цим рішенням заяву ОСОБА_1 від 19.07.2022 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених в полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», прийняти відповідне рішення та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду заяви.

Відповідно до статі 370 Кодексу адміністративного судочинства, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, їх правонаступників.

Суд погоджується з військовою частиною НОМЕР_1 , що вищезазначене рішення суду не стосується військової частини НОМЕР_1 , в якому військова частина НОМЕР_1 не була стороною у справі. Також військова частина НОМЕР_1 не є правонаступником військової частини НОМЕР_2 .

Також суд зазначає, у справі №140/1056/23 18.09.2023 виданий виконавчий лист та в даний час виконавчий лист перебуває на виконанні.

Слід зазначити, що відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Відтак, позивач, на користь якого прийнято рішення, не позбавлений можливість скористатися правом подання до суду, який прийняв рішення, заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду.

З урахуванням вищенаведеного слідує, що контроль дотримання виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2023 у справі №140/1056/23 визначений в окремому процесуальному порядку, зокрема передбаченому статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому звернення до суду з окремою позовною заявою з питань дотримання виконання рішення суду іншою військовою частиною, яка не була учасником справи, не є належним способом захисту порушеного права.

У відповідності до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За сукупності викладених обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя В.Д. Ковальчук