Справа № 200/1746/24
Суддя: Бабіч С.І.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року Справа№200/1746/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Бабіча С.І., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі - 1-й відповідач) та до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - 2-й відповідач), відповідно до якого просив:

- визнати протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії від 29.01.2024 року № 75, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до пільгового стажу періоди роботи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.07.1989 року по 31.12.2002 року, з 14.03.2002 року по 22.12.2005 року, з 10.04.2006 року по 13.12.2006 року, з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року, з 05.06.2009 року по 30.12.2010 року, з 21.03.2011 року по 23.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 19.11.2015 року, з 05.04.2016 року по 14.12.2016 року, з 04.04.2017 року по 11.12.2017 року, з 02.04.2018 року по 11.01.2019 року, з 19.03.2019 року по 02.12.2019 року, з 16.03.2020 року по 16.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 07.12.2021 року, з 25.03.2022 року по 17.11.2022 року та з 21.03.2023 року по 13.09.2023 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити, нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 23.01.2024 року пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до пункту 2 та 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

15.04.2024 року від позивача до суду надійшла заява про зміну предмета позову, згідно з якою позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.01.2024 року за № 75 "Про відмову у призначенні пенсії", яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди його роботи з 01.07.1989 року по 31.12.2002 року, з 14.03.2002 року по 22.12.2005 року, з 10.04.2006 року по 13.12.2006 року, з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року, з 05.06.2009 року по 30.12.2010 року, з 21.03.2011 року по 23.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 19.11.2015 року, з 05.04.2016 року по 14.12.2016 року, з 04.04.2017 року по 11.12.2017 року, з 02.04.2018 року по 11.01.2019 року, з 19.03.2019 року по 02.12.2019 року, з 16.03.2020 року по 16.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 07.12.2021 року, з 25.03.2022 року по 17.11.2022 року, з 21.03.2023 року по 13.09.2023 року, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 23.01.2024 року пенсію на пільгових умовах за віком відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вказана заява позивача за своїм змістом є заявою про уточнення позовних вимог.

Подана заява приймається судом до розгляду, у зв`язку з чим розгляд даної справи та ухвалення рішення здійснюються судом з її урахуванням.

В обґрунтування позову (з урахуванням уточнення позовних вимог) позивач зазначає, що 29.01.2024 року за наслідками розгляду його заяви від 23.01.2024 року 1-м відповідачем було прийнято рішення № 75, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність у позивача на дату звернення необхідного пільгового стажу роботи.

Як вказує позивач, під час розгляду заяви від 23.01.2024 року про призначення пенсії та прийняття спірного рішення до його пільгового стажу не було зараховано періоди роботи:

- у ТОВ "Агрофірма "Хліб України" згідно з довідкою № 80 від 08.12.2023 року через те, що у трудовій книжці колгоспника від 17.01.1994 року серії НОМЕР_2 та у актах перевірки від 29.08.2023 року № 1000-1002-1/7829, № 1000-1002-1/7834, № 1000-1002-1/7836 та від 08.01.2024 року № 1000-1102-1/156 зазначена посада "тракторист";

- у СФГ "Світанок" згідно з довідкою № 289 від 13.09.2023 року у зв`язку з тим, що у трудовій книжці колгоспника від 17.01.1994 року серії НОМЕР_2 та акті перевірки від 19.10.2023 року № 1000-1002-1/9385 зазначена посада "тракторист".

Усього, як зазначає позивач, до пільгового стажу позивача, як тракториста-машиніста, зайнятого у сільському господарстві, під час розгляду заяви від 23.01.2024 року і прийняття оскаржуваного рішення не було зараховано 31 рік 6 місяців 1 день, у тому числі періоди: з 01.07.1989 року по 31.12.2002 року, з 14.03.2002 року по 22.12.2005 року, з 10.04.2006 року по 13.12.2006 року, з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року, з 05.06.2009 року по 30.12.2010 року, з 21.03.2011 року по 23.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 19.11.2015 року, з 05.04.2016 року по 14.12.2016 року, з 04.04.2017 року по 11.12.2017 року, з 02.04.2018 року по 11.01.2019 року, з 19.03.2019 року по 02.12.2019 року, з 16.03.2020 року по 16.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 07.12.2021 року, з 25.03.2022 року по 17.11.2022 року, з 21.03.2023 року по 13.09.2023 року.

Із вказаним рішенням 1-го відповідача позивач не погоджується та вважає, що він має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахуванням до його пільгового стажу згаданих вище періодів роботи.

Відповідачі позов не визнали, подали до суду відзиви на позовну заяву, в яких просять суд повністю відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову, відповідачі, серед іншого, зазначають, що рішення від 29.01.2024 року № 75, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, є повністю законним та обґрунтованим.

Зокрема, як зазначається відповідачами у відзивах, страховий стаж позивача на момент його звернення становив 38 років 1 місяць 7 днів, пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста у сільському господарстві не підтверджено в установленому порядку.

До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи:

- у ТОВ "Агрофірма "Хліб України" згідно з довідкою № 80 від 08.12.2023 року через те, що у трудовій книжці колгоспника від 17.01.1994 року серії НОМЕР_2 та у актах перевірки від 29.08.2023 року № 1000-1002-1/7829, № 1000-1002-1/7834, № 1000-1002-1/7836 та від 08.01.2024 року № 1000-1102-1/156 зазначена посада "тракторист";

- у СФГ "Світанок" згідно з довідкою № 289 від 13.09.2023 року у зв`язку з тим, що у трудовій книжці колгоспника від 17.01.1994 року серії НОМЕР_2 та акті перевірки від 19.10.2023 року № 1000-1002-1/9385 зазначена посада "тракторист".

З огляду на дані обставини, було вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю на дату звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу 20 років.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.03.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 200/1746/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Частиною 5 статті 262 КАС України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних у суду матеріалів та прийняти дане рішення у порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, повно і всебічно встановивши всі її обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Позивач у цій справі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, , місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10, є органами державної влади, про що зазначено у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

23.01.2024 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду із заявою (разом із доданими до неї документами) про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у порядку, що визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Подана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

29.01.2024 року, за наслідками розгляду даної заяви, 1-м відповідачем було прийнято рішення № 75, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Як видно із вказаного рішення, при розгляді заяви позивача про призначення пенсії за віком до страхового стажу позивача зараховані усі періоди його роботи.

До пільгового стажу позивача не зараховані періоди роботи:

- у ТОВ "Агрофірма "Хліб України" згідно з довідкою № 80 від 08.12.2023 року через те, що у трудовій книжці колгоспника від 17.01.1994 року серії НОМЕР_2 та у актах перевірки від 29.08.2023 року № 1000-1002-1/7829, № 1000-1002-1/7834, № 1000-1002-1/7836 та від 08.01.2024 року № 1000-1102-1/156 зазначена посада "тракторист";

- у СФГ "Світанок" згідно з довідкою № 289 від 13.09.2023 року у зв`язку з тим, що у трудовій книжці колгоспника від 17.01.1994 року серії НОМЕР_2 та акті перевірки від 19.10.2023 року № 1000-1002-1/9385 зазначена посада "тракторист".

Відповідно до вказаного рішення страховий стаж позивача на момент його звернення за призначенням пенсії склав 38 років 1 місяць 7 днів, пільговий стаж на посаді тракториста-машиніста у сільському господарстві не підтверджено в установленому порядку.

За наведеним в оскаржуваному рішенні висновком позивач не має право на пенсію за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу, передбаченого пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV (20 років).

Про прийняття 1-м відповідачем зазначеного вище рішення позивач був повідомлений 2-м відповідачем листом від 05.02.2024 року № 1000-0218-8/21707.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсії визначаються положеннями Закону № 1058-IV.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно з цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV установлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів і в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За змістом частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначає стаття 114 Закону № 1058-IV.

Як видно зі змісту спірного рішення від 29.01.2024 року № 75, підставою для відмови позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього на дату звернення за призначенням пенсії необхідного пільгового стажу, визначеного положеннями пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

При цьому, як видно з даного рішення, пільговий стаж позивача на посаді тракториста-машиніста у сільському господарстві не підтверджено в установленому порядку, тобто згідно із наведеним в оскаржуваному рішенні висновком наявність у позивача пільгового стажу на вказаній посаді взагалі не визнається пенсійним органом.

Відповідно до частини 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, визначеного абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ (яка кореспондуються зі статтею 48 Кодексу законів про працю України) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Саме такий Порядок був затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року (далі - Порядок № 637).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1. Порядку № 22-1 до заяви про призначення пенсії додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Аналіз наведених правових норм дозволяє дійти висновку, що основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка і лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, може постати необхідність у використанні додаткових даних для підтвердження стажу.

Пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах під час встановлення трудового стажу також констатовано Верховним Судом у постанові від 16.09.2022 року у справі № 560/1399/19.

Трудова книжка колгоспника позивача серії НОМЕР_2 від 17.01.1994 року щодо спірних періодів містить наступні записи:

- № 1: 06.06.1985 року - прийнято у члени колгоспу "Хлібороб" на посаду тракториста;

- № 2: 09.02.2000 року - запис щодо реорганізації;

- № 3: 17.11.2000 року - запис щодо реорганізації;

- № 4: 31.12.2002 року - звільнено з роботи з 31 січня 2002 року за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України;

- № 5: 11.03.2002 року - прийнято на роботу на посаду тракториста (СФГ "Світанок");

- № 6: 22.12.2005 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 9: 10.04.2006 року - прийнято на роботу на посаду тракториста (СФГ "Світанок");

- № 10: 13.12.2006 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 13: 15.03.2007 року - прийнято на роботу трактористом (СФГ "Світанок");

- № 14: 13.12.2007 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 15: 13.12.2007 року - запис про недійсність запису № 14;

- № 16: 22.11.2008 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 21: 05.06.2009 року - прийнято на роботу на посаду тракториста (СФГ "Світанок");

- № 22: 30.12.2010 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 27: 21.03.2011 року - прийнято на роботу трактористом (СФГ "Світанок");

- № 28: 23.12.2014 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 31: 09.04.2015 року - прийнято на роботу трактористом (СФГ "Світанок");

- № 32: 19.11.2015 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 37: 05.04.2016 року - прийнято на роботу трактористом (СФГ "Світанок");

- № 38: 14.12.2016 року - звільнено за власним бажанням, стаття 38 КЗпП України;

- № 45: 04.04.2017 року - прийнято на посаду тракториста (СФГ "Світанок");

- № 46: 19.05.2017 року - запис про зміну назви посади (назву змінено на "тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва");

- № 47: 11.12.2017 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 52: 02.04.2018 року - прийнято трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва (СФГ "Світанок");

- № 53: 11.01.2019 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 60: 19.03.2019 року - прийнято трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва (СФГ "Світанок");

- № 61: 02.12.2019 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 64: 16.03.2020 року - прийнято трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва (СФГ "Світанок");

- № 65: 16.11.2020 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 68: 01.04.2021 року - прийнято трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва (СФГ "Світанок");

- № 69: 07.12.2021 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 72: 25.03.2022 року - прийнято трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва (СФГ "Світанок");

- № 73: 17.11.2022 року - звільнено з роботи за згодою сторін, стаття 36 пункт 1 КЗпП України;

- № 74: 21.03.2023 року - прийнято трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва (СФГ "Світанок").

Запису про звільнення позивача з останньої посади трудова книжка не містить.

Суд зауважує, що запис № 4 трудової книжки колгоспника позивача містить помилку в графі 2 "Дата" (вказано дату звільнення "31.12.2002 року" замість "31.01.2002 року"), проте зі змісту запису видно, що датою звільнення позивача є саме 31.01.2002 року.

В усьому іншому зазначені записи у трудовій книжці колгоспника позивача здійснені належним чином та не мають дефектів їх вчинення, що не заперечується відповідачами.

Позивачем було надано уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу - довідку № 80 від 08.12.2023 року, яка була видана ТОВ "Агрофірма "Хліб України", та довідку № 289 від 13.09.2023 року, яка була видана СФГ "Світанок".

Так, згідно з довідкою від 08.12.2023 року № 80, яка видана ТОВ "Агрофірма "Хліб України", у період з 01.07.1989 року по 31.12.2002 року (13 років 6 місяців 1 день) позивач працював у ТОВ "Агрофірма "Хліб України" повний робочий день за професією (посадою) "тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва", що передбачена пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, виконував роботи тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві.

При цьому відомості щодо реорганізації колгоспу "Хлібороб" у ТОВ "Агрофірма "Хліб України" містяться у трудовій книжці колгоспника позивача та додатково наданих архівних довідках від 13.07.2023 року № 28-10-04-03/09 та від 17.08.2023 року № 04-05/109.

За довідкою СФГ "Світанок" від 13.09.2023 року № 289 у періоди з 14.03.2002 року по 22.12.2005 року, з 10.04.2006 року по 13.12.2006 року, з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року, з 05.06.2009 року по 30.12.2010 року, з 21.03.2011 року по 23.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 19.11.2015 року, з 05.04.2016 року по 14.12.2016 року, з 04.04.2017 року по 11.12.2017 року, з 02.04.2018 року по 11.01.2019 року, з 19.03.2019 року по 02.12.2019 року, з 16.03.2020 року по 16.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 07.12.2021 року, з 25.03.2022 року по 17.11.2022 року, з 21.03.2023 року по даний час (18 років) позивач працював у СФГ "Світанок" повний робочий день за професією (посадою) "тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва", що передбачена пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, виконував роботи тракториста-машиніста та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в рослинництві.

Суд зазначає, що пунктом 20 Порядку № 637 передбачено безумовне застереження про те, що у разі відсутності, неправильності або неточності відомостей, що визначають право на установлені для окремих категорій працівників пенсії на пільгових умовах, у трудовій книжці, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Вказані вище уточнюючі довідки складені за встановленою формою, містять необхідні відомості про пільговий стаж позивача, підписані уповноваженими особами, підписи даних осіб засвідчені печатками підприємств, що не заперечується відповідачами.

З огляду на викладене, дані довідки мали бути прийняті та враховані 1-м відповідачем при розгляді заяви позивача та прийнятті спірного рішення.

Таким чином, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що під час розгляду заяви позивача від 23.01.2024 року про призначення пенсії та прийняття 1-м відповідачем оскаржуваного рішення від 29.01.2024 року № 75 до спеціального (пільгового) стажу позивача безпідставно не було зараховано періоди його роботи з 01.07.1989 року по 31.12.2002 року, з 14.03.2002 року по 22.12.2005 року, з 10.04.2006 року по 13.12.2006 року, з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року, з 05.06.2009 року по 30.12.2010 року, з 21.03.2011 року по 23.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 19.11.2015 року, з 05.04.2016 року по 14.12.2016 року, з 04.04.2017 року по 11.12.2017 року, з 02.04.2018 року по 11.01.2019 року, з 19.03.2019 року по 02.12.2019 року, з 16.03.2020 року по 16.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 07.12.2021 року, з 25.03.2022 року по 17.11.2022 року та з 21.03.2023 року по 13.09.2023 року, у зв`язку з чим зазначене рішення 1-го відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 23.01.2024 року суд зазначає про таке.

На законодавчому рівні відсутнє поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє, проте, у судовій практиці сформовано позицію щодо цього поняття, відповідно до якого під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними у разі, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, за настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що цей вибір здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію.

Повноваження пенсійного органу і порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом № 1058-IV, зокрема пунктом 3 частини 2 статті 114 цього Закону.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV чоловікам, які працюють трактористами-машиністами і безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, визначеного абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців

Отже, за пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV умовами для призначення чоловікам пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення особою необхідного пенсійного віку (55 років), наявність необхідного страхового стажу (30 років) та наявність необхідного страхового стажу на вказаних у цій нормі роботах (20 років).

Судом установлено, що вік позивача на дату його звернення із заявою про призначення пенсії (23.01.2024 року) становив 55 років, що підтверджується записом про дату народження позивача у паспорті громадянина України.

Як визначено в оскаржуваному рішенні, на дату звернення позивача за призначенням пенсії його страховий стаж складав 38 років 1 місяць 7 днів.

У випадку зарахування до спеціального (пільгового) стажу позивача за даним рішенням суду спірних у цій справі періодів, його пільговий стаж становитиме більше 20 років, що є достатнім для призначення пенсії за пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV позивачем були дотримані усі необхідні умови та вимоги, а у пенсійного органу був лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки - призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах на підставі вказаної вище норми.

Відповідно до положень пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина та інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 245 КАС України установлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в даній Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на викладене, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині щодо зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу з 23.01.2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання пенсійного органу нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах суд зазначає про таке.

За частиною 1 статті 2 КАС України судовому захисту підлягають ті права чи інтереси особи, які є порушеними, а не ті, що можливо (ймовірно) будуть порушені у майбутньому.

Резолютивна частина рішення не може містити будь-яких приписів, які прогнозують можливі порушення з боку відповідача у майбутньому та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у рішенні від 14.09.2020 року у зразковій справі № 560/2120/20.

На сьогоднішній день пенсійним органом ще не прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, не обчислено її розмір.

Зазначене рішення може бути прийняте у майбутньому, на виконання даного рішення суду (після набрання ним законної сили).

Суд виходить із того, що обов`язковому виконанню підлягають усі судові рішення, що набрали законної сили, тож після набрання даним рішенням суду законної сили це рішення підлягатиме обов`язковому виконанню пенсійним органом.

Водночас, зобов`язання пенсійного органу за рішенням суду призначити пенсію після її призначення автоматично має наслідком нарахування та виплату пенсійних сум.

На даний час відсутні обґрунтовані підстави вважати, що після призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах пенсійний орган не здійснить нарахування і виплату на користь позивача відповідних пенсійних коштів.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги положення статті 2 КАС України, позовні вимоги в частині щодо зобов`язання пенсійного органу нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах є наразі передчасними та задоволенню не підлягають.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд вважає за необхідне зазначити таке.

Як зазначається у позові та не заперечується відповідачами, заяву від 23.01.2024 року про призначення пенсії (разом з доданими до неї документами) було подано позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Згідно з абзацом 13 пункту 4.2. Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

За результатами автоматичного розподілу справ у електронній підсистемі заява була опрацьована за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, про що свідчить зміст оскаржуваного рішення.

Тобто розгляд заяви позивача від 23.01.2024 року та прийняття відповідного рішення здійснювалися саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, а не Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Суд зазначає, що дії зобов`язального характеру, як спосіб поновлення порушених прав, можуть бути застосовані судом виключно до того органу, дії, бездіяльність чи рішення якого визнані протиправними та (або) скасовані.

Отже, у даній справі дії зобов`язального характеру можуть бути застосовані лише до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, як до органу, рішення якого визнається судом протиправним і скасовується.

За даних обставин пред`явлення позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області позбавлено фактичних та юридичних підстав, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог щодо Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 10 частини 2 та абзацом 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Враховуючи викладені у цьому рішенні висновки суду та встановлені судом обставини, з метою забезпечення повного, належного і ефективного захисту прав позивача і реального їх поновлення, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України і частково задовольнити позовні вимоги шляхом:

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.01.2024 року за № 75 "Про відмову у призначенні пенсії", яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди його роботи з 01.07.1989 року по 31.12.2002 року, з 14.03.2002 року по 22.12.2005 року, з 10.04.2006 року по 13.12.2006 року, з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року, з 05.06.2009 року по 30.12.2010 року, з 21.03.2011 року по 23.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 19.11.2015 року, з 05.04.2016 року по 14.12.2016 року, з 04.04.2017 року по 11.12.2017 року, з 02.04.2018 року по 11.01.2019 року, з 19.03.2019 року по 02.12.2019 року, з 16.03.2020 року по 16.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 07.12.2021 року, з 25.03.2022 року по 17.11.2022 року, з 21.03.2023 року по 13.09.2023 року, а також призначити ОСОБА_1 з 23.01.2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV.

У задоволенні решти позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, суд вважає за необхідне - відмовити.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, із застосуванням частини 2 статті 9 та статті 245 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968,96 грн (квитанція № 6618-1253-4730-7866 від 22.03.2024 року).

Судовий збір сплачено позивачем із застосуванням коефіцієнта для пониження розміру ставки судового збору за подання цього позову згідно з частиною 3 статті 4 Закону України від 08.07.2011 року № 3674-VI "Про судовий збір".

Докази здійснення інших судових витрат позивачем не надані.

Визначаючи кількість вимог немайнового характеру, які були заявлені позивачем, суд враховує, що вимога про визнання протиправними акта, дії чи бездіяльності як передумова для застосування інших способів захисту порушеного права (скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання прийняти рішення, вчинити дії чи утриматися від їх вчинення тощо) як наслідків протиправності акта, дій чи бездіяльності є однією вимогою (постанова Верховного Суду від 06.10.2020 року у справі № 826/11984/16).

Суд, застосувавши частину 2 статті 9 і статтю 245 КАС України, задовольнив пов`язані між собою немайнові позовні вимоги про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії щодо 1-го відповідача, внаслідок чого за рахунок бюджетних асигнувань останнього на користь позивача підлягають присудженню понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 968,96 грн.

Керуючись нормами Конституції України, Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про пенсійне забезпечення", постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", постановою правління Пенсійного фонду України "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29.01.2024 року за № 75 "Про відмову у призначенні пенсії", яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, як трактористу-машиністу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до спеціального (пільгового) стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", періоди роботи з 01.07.1989 року по 31.12.2002 року, з 14.03.2002 року по 22.12.2005 року, з 10.04.2006 року по 13.12.2006 року, з 15.03.2007 року по 22.11.2008 року, з 05.06.2009 року по 30.12.2010 року, з 21.03.2011 року по 23.12.2014 року, з 09.04.2015 року по 19.11.2015 року, з 05.04.2016 року по 14.12.2016 року, з 04.04.2017 року по 11.12.2017 року, з 02.04.2018 року по 11.01.2019 року, з 19.03.2019 року по 02.12.2019 року, з 16.03.2020 року по 16.11.2020 року, з 01.04.2021 року по 07.12.2021 року, з 25.03.2022 року по 17.11.2022 року, з 21.03.2023 року по 13.09.2023 року, а також призначити ОСОБА_1 з 23.01.2024 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 3 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

У задоволенні решти позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та у задоволенні позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Повне судове рішення складене 30 травня 2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Бабіч