Справа № 539/1861/24
Суддя: Овчаренко О. Л.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1861/24
Провадження № 2-а/539/16/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2024 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Овчаренко О.Л.

за участі секретаря Левченко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції Крата Андрія Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовом до поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 , Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення (індивідуальний акт) суб`єкта владних повноважень, поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції Крата А.А. постанову серії ЕНА №1782204 від 30.03.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 510 грн.; закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях подій адміністративних правопорушень. Також просив визнати поважною причину пропуску строку оскарження та поновити цей строк, оскільки копію оскаржуваної постанови він отримав поштою 29.04.2024.

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржуваною постановою на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. за нібито порушення вимог п.2.4 «а», 2.3 «в» ПДР України та вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Зазначене у поліцейським у постанові не відповідає дійсності, оскільки він не керував транспортним засобом. 30.03.2024 він дійсно знаходився в автомобілі марки ЗАЗ 110206 днз НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні його дружини ОСОБА_3 , яка ним і керувала, а він був пасажиром. Коли вони з дружиною їхали на автомобілі, він раптово заглох і зупинився. Дружина пішла за допомогою, а він залишився в автомобілі, пересівши на місце водія. При цьому автомобіль з місця не зрушував, двигун навіть не намагався завести, автомобілем не керував. В цей час по дорозі їхав чоловік у цивільному одязі, який є офіцером поліції Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області та підійшов до нього. Після цього приїхали патрульні поліцейські, зокрема і відповідач - поліцейський ОСОБА_2 . Він пояснив відповідачу ситуацію, що не керував автомобілем, що охороняє автомобіль та чекає на допомогу. Але відповідач його не став слухати та склав оскаржувану постанову. Оскільки він не керував транспортним засобом, відповідно і не вчиняв ніяких порушень, які стосуються водія, зокрема, зазначених у оскаржуваній постанові. Вважає, що був притягнутий відповідачем до відповідальності безпідставно, незаконного, за сфальсифікованими та вигаданими підставами. Відповідач ніяк не міг особисто бачити та зафіксувати як факт руху автомобіля, так і факт нібито керування ним. Відповідач не міг базувати своє рішення виключно лише на показаннях поліцейського ОСОБА_4 . У оскаржуваній постанові дані про відео чи фотофіксацію відповідними засобами поліції із зазначенням їх марок, моделей та номерів відсутні.

10.05.2024 судом постановлено ухвалу про прийняття позову до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. Витребувано від Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області певні докази та постановлено клопотання про поновлення пропущеного строку звернення з даною позовною заявою до суду вирішити під час розгляду справи.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, подали до канцелярії суду заяву, в якій просили розглянути справу у їх відсутність, задовольнити позовні вимоги. Відповідач - поліцейський СРПП Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. 30.03.2024 близько 12 год. 35 хв. під час патрулювання він знаходився неподалік с.Войниха. коли надійшло повідомлення від інспектора ДПЛ ІТТ №3 ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про те, що він поблизу автодороги с.Войниха с.Солониця, неподалік с.Войниха, у свій вихідний, вільний від роботи час виявив підозріле авто ЗАЗ 110206 днз НОМЕР_1 , у якого було відсутнє ліве дзеркало заднього виду, яке виїздило з лісосмуги на дорогу. Коли авто припаркувалось на перехресті, за кермом перебував невідомий чоловік, який був непристебнутий паском безпеки. Коли водій вийшов з авто, поліцейський ОСОБА_4 виявив почервоніле обличчя та хитку ходу, запах алкоголю з порожнини рота та поведінку, що не відповідає обстановці. Водій представився як ОСОБА_1 та стверджував, що авто не керував, проте в авто більше нікого не було. Тому поліцейський Самозвон викликав наряд поліції та залишився на місці. По прибуттю на місце було виявлено поліцейського ОСОБА_4 та водія, на якого вказав Самозвон. Поряд знаходився власник транспортного засобу, який представився ОСОБА_5 , який пояснював, що начебто він керував автомобілем. Проте ОСОБА_4 зауважив, що ОСОБА_5 на момент зупинки водія ОСОБА_1 на місці не було та він прибув на місце перед приїздом наряду поліції. Після цього ОСОБА_5 відмовився він свої тверджень та повідомив, що його знайомий ОСОБА_1 особисто взяв належний йому автомобіль ЗАЗ 110206 днз НОМЕР_1 та поїхав в бік с.Войниха. В результаті відносно водія ОСОБА_6 було винесено оскаржувану постанову. Під час даної події відповідно до ст.40 КУпАП велася відеофіксація на нагрудну бодікамеру.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції в Полтавській області у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 30 березня 2024 року поліцейським Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшим сержантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії ЕНА №1782204 у справі про адміністративне правопорушення, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 510,00 грн. Згідно спірної постанови, правопорушення полягає в тому, що 30 березня 2024 року о 12 год. 35 хв. в с.Войниха, дорога с.Войниха с.Солониця водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом днз 39802 КН, обладнаним засобами пасивної безпеки, та не був пристебнутий ременем безпеки, при перевірці не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п.2.4 а, 2.3 в ПДР України. Частиною 5 ст.121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення водієм правил користування ременями безпеки або мотошоломами. Частиною 1 ст.126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії. Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Відповідно до п.2.3 в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів. Відповідно до п.2.4 а) ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. Відповідно до п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Стосовно доводів позивача щодо відсутності належних доказів наявності його вини у вчиненні адміністративних правопорушень, незазначення у спірній постанові про будь-які докази, зокрема, про відео чи фотофіксацію, суд зазначає наступне. Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів. Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Згідно з ч. 1 ст. 72, ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідачем ОСОБА_2 у відзиві на позовну заяву зазначено, що факт порушення позивачем вимог ПДР України зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського, відео з якої долучено до матеріалів справи. Проте, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП в оскаржуваній постанові не зазначено відомостей про технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. Суд наголошує, що приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018р. у справі №524/5536/17, від 17.07.2019р. у справі №295/3099/17, від 24.07.2019р. у справі №161/10598/16-а, від 13.02.2020р. у справі №524/9716/16-а, від 19.02.2020р. у справі №607/3394/17, від 27.02.2020р. у справі №344/4629/16-а. Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд зазначає, що відеозапис, наданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 1782204 від 30 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить посилання на такий технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що нівелює доказове значення наданого відповідачем відеозапису.

Окрім того, суд не приймає в якості належного доказу рапорт інспектора ДПЛ ІТТ №3 ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 , який був наданий разом з відзивом на позовну заяву, оскільки рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі №524/4668/17, від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а.

Інші належні та допустимі докази на підтвердження правомірності прийнятої відповідачем постанови серії ЕНА № 1782204 від 30 березня 2024 року про накладення адміністративного стягнення, відповідачами, як того вимагає ч. 2 ст.77 КАС України, не подані.

Суд також зазначає, що саме по собі описання адміністративного правопорушення в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути належним доказом його вчинення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування. Таким чином, сам факт складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Відтак, суд вважає, що на виконання ч. 2 ст. 77 КАС України суб`єктом владних повноважень не було доведено правомірність спірного рішення.

Тому суд дійшов висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Проаналізувавши доводи позивача про поважність причин пропуску ним строку звернення до суду за захистом своїх прав, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Відповідно до частини 2 статті 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). Частиною 1 ст.121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Неотримання постанови по справі про адміністративне правопорушення є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Спірна постанова містить відмітку про те, що її копія надіслана позивачу рекомендованим листом. Однак доказів її отримання позивачем стороною відповідачів не надано. Позивач зазначає, що спірну постанову, яка була йому направлена відповідачем засобами поштового зв`язку, він отримав 29.04.2024, що не спростовано відповідачами. До суду з цим позовом позивач звернувся 07.05.2024. Тому суд вважає, що строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважних причин, і вважає можливим цей строк поновити. Згідно із ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Таким чином, оскільки факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, не підтверджено належними доказами, спірна постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Щодо вимоги про визнання оскаржуваної постанови протиправною суд зазначає, що такий спосіб захисту не віднесений до вичерпного переліку спеціальних способів захисту в подібних категоріях справ, який наведено в ч. 3 ст. 286 КАС України. Достатнім та ефективним способом захисту прав позивача в даному випадку є скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим у задоволенні вимоги про визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення протиправною слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Суд враховує, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 605,60 грн., що підтверджується квитанцією від 06.05.2024. Таким чином, вищевказану суму судового збору слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Полтавській області. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 90, 139, 241, 246, 255,286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом.

Адміністративний позов поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції Крата Андрія Анатолійовича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старшого сержанта поліції Крата Андрія Анатолійовича у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1782204 від 30 березня 2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн., а відповідну справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління національної поліції в Полтавській області (, місцезнаходження: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, будинок 83) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . Відповідачі:

Поліцейський Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області старший сержант поліції Крат Андрій Анатолійович, адреса: 37500, Полтавська область, місто Лубни, вулиця Монастирська, будинок 4а.

Головне управління національної поліції в Полтавській області, , місцезнаходження: 36014, Полтавська область, місто Полтава, вулиця Матвійчука Юліана, будинок 83.

Суддя О.Л. Овчаренко