Справа № 560/1854/24
Суддя: Фелонюк Д.Л.
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1854/24
РІШЕННЯ

іменем України

30 травня 2024 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

ОСОБА_1 звернулася в суд в інтересах ОСОБА_2 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить:

- визнати рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 в особі третього відділу, оформлене листом від 27.10.2023 № 3/4375, яким відмовлено ОСОБА_2 у видачі посвідчення члена сім`ї особи, зниклої безвісті за особливих обставин - протиправним та скасувати його;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби відповідно до форми і порядку, передбачених постановою Кабінету Міністрів України "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" від 28.05.93 N 379, в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 протиправно відмовлено у видачі посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, у зв`язку з чим вона позбавлена права на користування гарантіями та пільгами, які передбачені законодавством України.

Відповідач правом подати відзив не скористався, а тому, відповідно до вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у ній матеріалами.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2024 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.02.2024 відкрито провадження в цій справі та вирішено її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Відповідно до сповіщення сім`ї №336, надісланого ІНФОРМАЦІЯ_4 17.09.2023 за №5/5257, рядовий ОСОБА_3 , 1975 року народження, стрілець-помічник гранатометника відділення охорони взводу охорони роти охорони 1-го батальйону охорони військової частини НОМЕР_1 , 02.03.2022 призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_5 , вірний Військовій присязі, під час виконання бойового завдання в населеному пункті Новомайорське Донецької області, в результаті стрілецького бою по захисту нашої Батьківщини 10.09.2023 зник безвісти. Зазначено, що це сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку.

Міністерством внутрішніх справ України сформовано Витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № від 01.11.2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з свідоцтвом про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є донькою ОСОБА_3 .

Про результати розгляду заяви від 18.10.2023 щодо видачі ОСОБА_2 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби повідомлено листом третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2023 №3/4375. У цьому листі зазначено, що для надання пільг за зниклого безвісти військовослужбовця не достатньо тільки сповіщення районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 37 до Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.11.2022 за №1407/38743 (далі - Інструкція №280). Відповідно до роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 29.05.2023 №423/3103 підставою для видачі посвідчення членам сімей військовослужбовців, які зникли безвісти є наступні документи, які надані одночасно: витяг з наказу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (установи) як такого, що визнаний судом безвісти відсутнім; рішення суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім чи оголошення його померлим; сповіщення територіального центру комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 37 Інструкції №280.

За змістом постанови старшого слідчого СВ ВП №1 Волноваського РВП ГУ НП в Донецькій області від 27.03.2024 про залучення представника потерпілого, ОСОБА_1 залучено до кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001783 від 18.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, як законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 , доньки безвісно зниклого ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 , вважаючи порушеними права ОСОБА_2 , звернулася з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ

Закон України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 2 Закону №2011-XII встановлено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Приписами статті 10 Закону України від 22.10.1993 №3551-XII "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі - Закон №3551-XII) визначено, що до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать, зокрема, сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

Відповідно до частини 13 статті 14 Закону №2011-XII особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.1993 №379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби" (далі - Постанова №379), посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби (надалі - посвідчення), видаються батькам, дружині або чоловіку та дітям указаних військовослужбовців за зразками згідно з додатками № 1 і 2. Підставою для видачі посвідчення є документ, який підтверджує факт загибелі (смерті) чи пропажі безвісти військовослужбовця, виданий територіальним центром комплектування та соціальної підтримки; дітям військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, посвідчення видаються після досягнення ними 7-річного віку; дітям, які не досягли цього віку, передбачені законодавством пільги надаються на підставі довідки, що видається одному з членів сім`ї військовослужбовця.

Зі змісту наведених норм слідує, що в разі зникнення безвісти військовослужбовця під час проходження військової служби, члени сімей військовослужбовців мають право на пільги, гарантії та компенсації, а також, на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців.

При цьому Постанова №379 не мала розширеного тлумачення підстав, як для видання, так і відмови у видачі посвідчення, окрім як загибелі (смерті) чи пропажі безвісти під час проходження військової служби військовослужбовця.

Таким чином, визначальним було проходження військовослужбовцем військової служби та настання в цей проміжок часу відповідної події, як то загибелі (смерті) чи пропажі безвісти.

Як встановив суд та підтверджено матеріалами справи, підставою для відмови у видачі ОСОБА_2 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, стало не подання заявником повного переліку документів, необхідних для видачі посвідчення відповідно до Постанови №379, а саме: витягу з наказу про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (установи) як такого, що визнаний судом безвісти відсутнім; рішення суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім чи оголошення його померлим; сповіщення територіального центру комплектування та соціальної підтримки за формою згідно з додатком 37 Інструкції №280.

Проте, як зазначено, Постанова №379, в редакції чинній на час звернення ОСОБА_2 щодо видачі посвідчення, не мала розширеного тлумачення підстав, як для видання, так і для відмови у видачі посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби. Єдиною підставою для отримання відповідного посвідчення був документ, який підтверджував факт пропажі безвісти військовослужбовця та проходження військовослужбовцем військової служби в цей проміжок часу.

Разом з тим, Закон України від 12.07.2018 №2505-VIII "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" (далі - Закон №2505-VIII) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, та забезпечує правове регулювання суспільних відносин, пов`язаних із набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей. Для цілей цього Закону особливими обставинами вважаються збройний конфлікт, воєнні дії, тимчасова окупація частини території України, надзвичайні ситуації природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №2505-VIII особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку із збройним конфліктом, воєнними діями, тимчасовою окупацією частини території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру.

Частиною 1 статті 3 Закону №2505-VIII встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.

Згідно з частиною 4 статті 6 Закону №2505-VIII члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.

Відповідно до статті 4 Закону №2505-VIII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту внесення про неї відомостей, що містяться у заяві про факт зникнення, до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, у порядку, передбаченому цим Законом, та вважається такою, що зникла безвісти за особливих обставин, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи.

Матеріали справи містять витяг з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин № від 01.11.2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Статтею 20 Закону №2505-VIII встановлено, що розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, припиняється не пізніше ніж через три дні з дня встановлення місця перебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи з повідомленням про це її близьких родичів та членів сім`ї, а також заявника, якщо заявник не є близьким родичем та членом сім`ї. Про припинення розшуку особи, зниклої безвісти за особливих обставин, невідкладно робиться відмітка в Реєстрі. Рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою не є підставою для припинення її розшуку. Якщо особа, зникла безвісти за особливих обставин, оголошена померлою, але її останки не знайдено, проведення розшуку не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків такої особи.

Отже, у розумінні Закону №2505-VIII особа вважається зниклою безвісти з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук.

Суд враховує, що ОСОБА_2 є дочкою військовослужбовця ОСОБА_3 , який зник безвісти під час проходження військової служби, та, відповідно, має право на отримання посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби.

Таким чином, відмова у видачі ОСОБА_2 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, оформлена листом третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2023 №3/4375, є протиправною. При цьому, вказаний лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, відсутні підстави для визнання його протиправним та скасування.

Оскільки ОСОБА_2 протиправно відмовлено у видачі посвідчення, слід зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, відповідно до форми і порядку, передбачених Постановою №379.

Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, не здійснюється.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову у видачі ОСОБА_2 посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, оформлену листом третього відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.10.2023 №3/4375.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, відповідно до форми і порядку, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.1993 №379 "Про посвідчення на право користування пільгами членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 )
Відповідач:ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_2 )

Головуючий суддя Д.Л. Фелонюк