Справа № 340/6317/23
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2024-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2024 року м. Дніпросправа № 340/6317/23

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Соловей Л.О.

за участю представників: позивача Капуста О.А., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеокноференції, в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 (суддя першої інстанції Дегрярьова С.В.) в адміністративній справі №340/6317/23 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить скасувати податкові повідомлення-рішення від 13.04.2023 року:

№04, яким фізичній особі ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" в сумі 851644,75 грн.;

№04, яким фізичній особі ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в сумі 58191,53 грн.;

4, яким до фізичної особи ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в період з 06.07.2021 по 28.12.2021 року вона здійснювала підприємницьку діяльність, перебувала на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, була платником єдиного податку 2 групи (крім 26 днів у липні 2021 року). Зауважувала, що, відповідно до п.296.1. ст.296 Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть тільки облік отриманих доходів. Тому, контролюючий орган безпідставно зазначав щодо необхідності ведення позивачем обліку витрат. З огляду положення ст.296 Податкового кодексу України, позивач вважала, що донарахування контролюючим органом податку на доходи фізичних осіб і військового збору при проведенні нею фінансово-господарської діяльності в періоді нарахування та сплати єдиного податку за 2021 рік є не тільки безпідставним, але й незаконним, як і встановлення порушення, яке пов`язане з ненаданням документів.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 січня 2024 року позов задоволено.

Апелянт стверджує, що не подання до Олександрійської ДПІ ГУ ДПС у Кіровоградській області податкової декларації про майновий стан і доходи за 2021 рік, в результаті чого не оподатковано дохід в сумі 3879435,65 грн., отриманий як додаткове благо у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни. В зв`язку з цим також позивач недоплатила до бюджету військовий збір в сумі 58191,53 грн.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, просить суд апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

В судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною. Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 06.07.2021 року зареєструвалась як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.17 т.1).

В період з 06.07.2021 по 31.07.2021 року перебувала на загальній системі оподаткування, з 01.08.2021 року по 28.12.2022 року - на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, була платником єдиного податку 2 групи.

28.12.2021 року припинила свою діяльність ФОП.

Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області на підставі п.п. 20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.7, п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України №2755-УІ від 02.12.2010 року (зі змінами та доповненнями), та наказу ГУ ДПС у Кіровоградській області від 03.03.2023 року №301-п, проведена документальна позапланова виїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 06.07.2021 по 28.12.2021 року, а також законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 06.07.2021 по 28.12.2021 року. Перевірка проведена за заявою позивача в зв`язку з припиненням діяльності (а.с.51 т.5).

Копію наказу Головного управління ДПС у Кіровоградській області „Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 " від 03.03.2023 року №301-п та направлення від 07.03.2023 року №608 Головного управління ДПС у Кіровоградській області про проведення перевірки, отримано платником податків особисто 09.03.2023 року (а.с.49-50 т.5).

За результатами проведеної перевірки складено акт від 22.03.2023 року №1889/11-28-24-04/ НОМЕР_1 , в якому вказано про такі порушення, а саме:

підпунктів 16.1.5, 16.1.12 пункту 16.1 статті 16, пункту 44.3 статті 44, пункту 85.2 статті 85, пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755- VI (зі змінами та доповненнями) в частині ненадання на перевірку документів;

абз. є) підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164, пункту 167.1 статті 167, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року N 2755-УІ (і змінами та доповненнями) в частині заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 851644,75грн. за 2021 рік;

підпунктів 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 пункту 16і підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України №2755-ІУ від 02.12.2010 року (із змінами і доповненнями) в частині заниження суми військового збору в сумі 58191,53грн. за 2021 рік.

Акт перевірки направлено платнику податків - фізичній особі ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку 22.03.2023 та отримано платником 27.03.2023 року (а.с.63 т.5).

ОСОБА_2 заперечення до акту документальної позапланової виїзної перевірки до ГУ ДПС у Кіровоградській області не подавала.

Судом встановлено, що перевірка проводилась з 09 по 15 березня 2023 року, про що вказано в акті.

В ході перевірки податковим органом встановлено суму доходу платника єдиного податку, отриманого від провадження підприємницької діяльності 3879435,65 грн. Дана суми співпадає з даними декларацій платника податку.

Відповідач в акті посилався на те, що через відсутність книги обліку та банківських виписок по рахунку, неможливо визначити номенклатуру реалізованого товару.

За результатами перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 13.04.2023 року:

№04, яким фізичній особі ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування" в сумі 851644,75 грн.;

№04, яким фізичній особі ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "Військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" в сумі 58191,53 грн.;

4, яким до фізичної особи ОСОБА_2 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 1020,00 грн. за не надання позивачем документів.

Вважаючи оспорювані ППР протиправними, ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з вимогою про їх скасування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд не погодився з позицією відповідача, що позивачем допущено порушення вимог податкового законодавства, через те, що до перевірки не надано жодних документів, які підтверджують факт придбання товару, оскільки норми ст.291, 296 Податкового кодексу України не зобов`язують платника єдиного податку 2 групи вести облік понесених витрат, фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік шляхом відображення лише отриманих доходів.

Отже, такі фізичні особи-підприємці не повинні підтверджувати первинними документами витрати на придбання товарів/послуг, а повинні вести облік доходів у відповідності та з урахуванням вимог п.44.1 ст. 44 Податкового кодексу України. Водночас, такі фізичні особи-підприємці повинні підтверджувати факт включення або не включення певних доходів до загального складу доходу (ст.292 Податкового кодексу України).

Твердження податкового органу про ненадання документів, які підтверджують придбання та походження товару суд першої інстанції вважав безпідставними та таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

В ході судового розгляду справи не підтвердились висновки податкового органу про безоплатне отримання ФОП ОСОБА_2 товарів на суму 3 879 435,65 грн., що в свою чергу призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Відповідно до п.п.78.1.7 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Відповідно до змісту п.2 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №727 від 20.08.2015 (далі - Порядок №727), акт документальної перевірки - документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки та відображає її результати.

Згідно п.5 розділу ІІ Порядку №727, факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлені главою 1 розділу XIV ПК України.

Згідно п.291.2 ст.291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - це особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених п.297.1 ст.297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Відповідно до п.297.1 ст.297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів :

1) податку на прибуток підприємств, крім випадків, передбачених абзацами другим і третім підпункту 133.1.1 та підпунктом 133.1.4 пункту 133.1 статті 133 цього Кодексу;

2) податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої - четвертої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою;

3) податку на додану вартість з операцій з постачання товарів, робіт та послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, крім податку на додану вартість, що сплачується фізичними особами та юридичними особами, які обрали ставку єдиного податку, визначену підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 цього Кодексу, а також що сплачується платниками єдиного податку четвертої групи;

4) податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва;

5) рентної плати за спеціальне використання води платниками єдиного податку четвертої групи.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, відповідно до п.291.4. ст.291 ПК України поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

За вимогами, які діяли у відповідний спірний період платники єдиного податку поділялися на групи за такими правилами : 1) перша група - це фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб, здійснюють виключно роздрібний продаж товарів з торговельних місць на ринках та/або провадять господарську діяльність з надання побутових послуг населенню і обсяг доходу яких протягом календарного року не перевищує 300000 грн; 2) друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 грн (не поширюється на ФОП, які надають посередницькі послуги з купівлі, продажу, оренди та оцінювання нерухомого майна (группа 70.31 КВЕД ДК 009:2005), а також здійснюють діяльність з виробництва, постачання, продажу (реалізації) ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння, що відносяться виключно до третьої групи платників єдиного податку, якщо відповідають вимогам, встановленим для такої групи); 3) третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 грн; 4) четверта група - сільськогосподарські товаровиробники.

Відповідно до п.п.298.1.1 п.298.1 ст.298 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

Як видно з матеріалів справи, позивачка була зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності 06.07.2021 року та вподальшому подано заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування (друга група).

У період з 01.08.2021 року по 28.12.2022 року позивачка перебувала на спрощеній системі оподаткування.

Твердження податкового органу базуються на тому, що позивачка, як платник єдиного податку другої групи була зобов`язана підтвердити правомірність формування суми отриманих доходів відповідними первинними документами, а отже, як наслідок необхідність зберігання та надання контролюючому органу первинних документів.

Щодо наведених доводів скаржника, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 291.2 ст.291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку : друга група фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Статтею 296 ПК України передбачено, що фізичні особи-підприємці - платники єдиного податку першої і другої груп та платники єдиного податку третьої групи, які не є платниками податку на додану вартість, ведуть облік у довільній формі шляхом помісячного відображення отриманих доходів.

Облік доходів та витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Платники єдиного податку першої та другої груп подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строк, встановлений для річного податкового (звітного) періоду, в якій відображаються обсяг отриманого доходу, щомісячні авансові внески, визначені пунктом 295.1 статті 295 цього Кодексу, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого, обчисленого і сплаченого в порядку, визначеному законом для даної категорії платників.

Таким чином, чинне податкове законодавство (ст.ст.291, 296 ПК України) не зобов`язують платника єдиного податку другої групи (не платника ПДВ) вести облік понесених витрат.

Отже, такі ФОП не повинні підтверджувати первинними документами витрати на придбання товарів/послуг, а повинні вести облік доходів з урахуванням вимог п.44.1 ст.44 ПК України. Водночас, такі ФОП повинні підтверджувати факт включення або не включення певних доходів до загального складу доходу (ст.292 ПК України).

Таким чином, твердження податкового органу про ненадання документів, які підтверджують придбання та походження товару, є безпідставним і таким, що не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Документами, що підтверджують дохід для ФОП, є документи, що засвідчують надходження коштів на поточний рахунок в банку або надходження готівкових коштів.

Водночас, колегія суддів зазначає, що за період перебування позивачки на загальній системі оподаткування з 01.08.2021 по 28.12.2021, якщо здійснювалася діяльність та був отриманий прибуток, вона повинна була зберегти первинні документи, які підтверджують понесені витрати.

При цьому, податковий орган пов`язує виявлені порушення з не наданням позивачкою первинних документів на підтвердження понесених витрат за період з з 01.08.2021 по 28.12.2021, тобто період перебування її на спрощеній системі оподаткування.

Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, в ході перевірки відповідач не розмежовував періоди перебування позивачки на загальній та на спрощеній системі оподаткування.

Натомість, відповідачем сформовано висновки про те, що в ході проведення перевірки відповідно до наданих документів, встановлено відсутність факту оплати придбання товарів. Безоплатно надані товари, роботи, послуги - товари, що надаються згідно з договорами дарування, іншими договорами, за якими не передбачається грошова або інша компенсація вартості таких товарів чи їх повернення, або без укладення таких договорів (п.п.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПК України).

З приводу вказаного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для висновку про порушення позивачкою норм ПК України та як наслідок, наявність підстав для скасування оспорюваних ППР, оскільки контролюючий орган не визначав окремо зобов`язання за періоди перебування позивачки на загальній та на спрощеній системі оподаткування, а суд не наділений повноваженнями самостійно розраховувати суми грошових зобов`язань та штрафів.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 321, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.01.2024 в адміністративній справі №340/6317/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили 22 травня 2024 року, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку, встановленому ст.ст.328,329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 27 травня 2024 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя А.В. Суховаров