Справа № 120/2837/24
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2024-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 травня 2024 р. Справа № 120/2837/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.02.2024 №55 про відмову в призначені пенсії ОСОБА_1 за віком на пільгових умовах за Списком № 2

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 , який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення, яка безпосередньо повний робочий день займалася постійним доглядом за хворими з 15 січня 1999 року по 11 липня 2007 року та з 12 травня 2012 року по 13 грудня 2018 року;

- зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з 02 лютого 2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила, що 02.02.2024 вона звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, з урахуванням принципу екстериторіальності, рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області від 09.02.2024 №55 їй було відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу на роботах за Списком №2.

Вважаючи рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.03.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області подав до суду відзив, в якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказує про безпідставність позовних вимог, оскільки записи трудової книжки не містять інформації щодо умов, в яких працював позивач, зайнятості певними роботами або на певних виробництвах упродовж повного робочого дня, не зазначено характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків. Так, до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з січня 1999 по липень 2007, травня 2012 по грудень 2018, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.11.2023 № 01-6/2678, оскільки в довідці відсутнє посилання на Список 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість, в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, чинний на час роботи позивача.

11.04.2023 представником Головного управління Пенсійного Фонду України у Вінницькій області на виконання вимог ухвали суду від 14.03.2024 надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Зазначив, що у позивача не виникло право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення (пільговий стаж за Списком № 2) не визначено. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з січня 1999 по липень 2007, з травня 2012 по грудень 2018, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.11.2023 № 01-6/2678, оскільки в довідці відсутнє посилання на Список 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість, в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, чинний на час роботи позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що територіальним підрозділом Пенсійного фонду України прийнято законне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах Список 2 згідно Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

06.05.2024 до суду надійшла відповідь на відзив за підписом позивача. Втім, за змістом положень частини 3 статті 263 КАС України у справах цієї категорії заявами по суті є позов та відзив. Відтак суд не приймає до розгляду та під час ухвалення рішення не бере до уваги відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

02.02.2024 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою щодо призначення пенсії.

З урахуванням принципу екстериторіальності, розгляд заяви позивача було здійснено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №55 від 09.02.2024 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Зокрема, в рішенні відповідачем вказано, що до пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з січня 1999 по липень 2007, з травня 2012 по грудень 2018, згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 28.11.2023 № 01-6/2678, оскільки в довідці відсутнє посилання на Список 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість, в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, чинний на час роботи позивач.

Не погодившись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області №55 від 09.02.2024, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-ХІІ), від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058- IV).

Відповідно до пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною першою статті 24 Закону №1058-ІУ визначено, що страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з приписами частини 4 статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Разом з тим, у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку №637).

Також відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди З відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості зазначені неповні чи неточні відомості про роботу працівника у певний період, то для підтвердження трудовоґо стажу приймаються інші документи, на підставі яких можна дійти висновку, де і протягом якого періоду працював працівник. Ці документи можуть бути видані роботодавцем (його правонаступником), архівними установами, до яких передано документи з особового складу для зберігання. Якщо є можливість підтвердити трудовий стаж даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, то використовуються ці відомості.

Суд звертає увагу, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містяться записи про роботу в Селидівській центральній міській лікарні:

- з 01 вересня 1990 року (наказ №442-к від 30.08.1990) по 14 січня 1999 року (наказ №27-к від 15.01.1999) на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці) інфекційного відділення;

- з 15 січня 1999 року (наказ №27-к від 15.01.1999) по 11 липня 2007 року (наказ № 256-к від 11.07.2007) на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці палатної) інфекційного відділення;

- з 12 травня 2012 року (наказ №275-к від 12.05.2012 по 13 грудня 2018 року (наказ №244-ос від 13.12.2018) на посаді молодшої медичної сестри (санітарки-прибиральниці палатної) інфекційного відділення.

Судом також встановлено, що наказами головного лікаря Селидівської центральної міської лікарні від 20.08.1998 №206-к, від 18.08.2003 № 207, від 15.08.2008 № 263, від 23.07.2013 № 289, від 23.07.2013 № 289 "Про результати проведення атестації робочих місць" підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 по посадах, які займала позивачка, а саме медичної сестри (старшої, молодшої) інфекційного відділення, безпосередньо обслуговуючих інфекційних хворих.

Згідно з довідкою КНП "Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради" від 28.11.2023 № 01-6/2678 позивачка за період з 01.09.1990 по 11.07.2007 та з 12.05.2012 по 13.12.2018 працювала на посадах молодшої медичної сестри (санітарка-прибиральниця) інфекційного відділення та безпосередньо повний робочий день займалася доглядом за хворими, що передбачено Списком 2 розділ XXIV код 5132.

Також зазначено, що пільговий стаж по Списку №2 у ОСОБА_1 складає 15 років 0 місяців 29 днів.

Отже зазначеними документами підтверджено право позивача на пенсію за Списком № 2 за посадою молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця) інфекційного відділення, що безпосередньо обслуговує інфекційних хворих.

Судом встановлено, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу роботи позивача в Селидівської центральної міської лікарні зазначений у довідці від 28.11.2023 № 01-6/2678, оскільки відсутнє посилання на Список 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість, в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, чинний на час роботи позивача.

Суд вважає таке твердження безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до розділу 24 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затверджених постановою кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 р. № 162 до Списку № 2 віднесені робітники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних установах, відділеннях, кабінетах: середній медичний персонал, молодший медичний персонал.

Відповідно до розділу 24 Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 № 461 до Списку № 2 віднесені працівники, які безпосередньо обслуговують хворих у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах - молодші спеціалісти з медичною освітою, молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 за № 1451/11731 зазначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Так, згідно із абзацом 1, 2 п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує, що у довідці у відповідності до вимог пунктом 20 Порядку № 637 зазначено:

- період роботи, що зараховуються до спеціального стажу;

- професія (молодша медична сестра (санітарка-прибиральниця) інфекційного відділення, що безпосередньо обслуговує інфекційних хворих);

- характер виконуваної роботи (повний робочий день безпосередньо обслуговує інфекційних хворих);

- розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи (список 2 розділ XXIV підрозділ 5132);

- первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка (копія наказу про прийняття, переведення, звільнення).

Крім того, у відповідності до пункту 23 Порядку № 637, довідка підписана керівником підприємства та містить печатку.

Отже, довідка КНП "Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради" від 28.11.2023 № 01-6/2678 містить усі відомості, передбачені пунктом 20 Порядку № 637, тобто за своїм змістом відповідає Додатку № 5 до Порядку № 637.

При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що надана уточнююча довідка містить неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні визначеного періоду роботи позивача до її пільгового стажу, що враховується для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відтак, враховуючи, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, і трудова книжка позивача оформлена належним чином, позивачем надано документи про особливий характер роботи чи умов праці необхідних для призначення пільгової пенсії суд зазначає, що відповідач протиправно не врахував вказаний період роботи позивача до її пільгового стажу за Списком №2.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області, щодо неврахування періодів роботи позивача до пільгового стажу є протиправним та підлягає скасуванню.

Обираючи належний спосіб відновлення порушеного права, суд враховує, що позивачем в даній позовній заяві заявлено вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах періоди роботи з 15 січня 1999 року по 11 липня 2007 року та з 12 травня 2012 року по 13 грудня 2018 року.

Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 № 475/97-ВР кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. The United Kingdom) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Так, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Крім того, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею Конвенції повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Водночас згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У рішеннях по справах «Клас та інші проти Німеччини», «Фадєєва проти Росії», «Єрузалем проти Австрії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

У контексті наведеного суд звертає увагу на те, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи, визначає підприємство та зазначається в довідці. Повноваження щодо призначення пільгової пенсії особі відноситься до виключної компетенції органів Пенсійного фонду України, а тому суд не може втручатися в його дискреційні повноваження та визначати період, який слід враховувати при обчисленні пенсії позивачу.

У постанові від 26.09.2023 у справі № 420/5833/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зауважив, що дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує останнього вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Натомість, застосування такого способу захисту прав, свобод та інтересів позивача як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, є правильним тоді, коли останній розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив у його задоволенні.

З урахуванням наведеного, можна зробити висновок, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

Якщо ж таким суб`єктом владних повноважень на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт владних повноважень дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати його прийняти рішення з урахуванням оцінки суду.

Враховуючи викладене, задля ефективного захисту прав і свобод позивача, суд вважає за необхідне самостійно обрати спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним, а саме зобов`язати відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії із зарахуванням до пільгового стажу період роботи позивача з 15 січня 1999 року по 11 липня 2007 року та з 12 травня 2012 року по 13 грудня 2018 року на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення, яка безпосередньо повний робочий день займалася постійним доглядом за хворими Селидівської центральної міської лікарні.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги належить задовольнити частково.

Враховуючи положення частини 3 статті 139 КАС України, та з огляду на те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області стало підставою для звернення до суду з цим позовом, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області суму судового збору в розмірі 605,60 грн пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про відмову в призначенні пенсії від 09.02.2024 № 55.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 02.02.2024, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період її роботи з 15 січня 1999 року по 11 липня 2007 року та з 12 травня 2012 року по 13 грудня 2018 року на посаді молодшої медичної сестри інфекційного відділення, яка безпосередньо повний робочий день займалася постійним доглядом за хворими Селидівської центральної міської лікарні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, )

Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, )

Суддя Мультян Марина Бондівна