Справа № 320/10027/24
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2024 року м. Київ №320/10027/24

Київський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Білоноженко М.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
доГоловного управління Національної поліції в місті Києві (02059, м. Київ, вул. Володимирська, 15)
провизнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку
встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в місті Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві № 1757 від 01.11.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 »;

- визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві № 1989 ВІД 13.11.2023 о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), майора поліції ОСОБА_1

- поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП в м. Києві з 14 листопада 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що накладення на нього дисциплінарного стягнення, а в подальшому звільнення з поліції є безпідставним, незаконним та здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на момент затвердження висновку службового розслідування, а також на момент прийняття наказу про звільнення, обставини, які були покладені в основу службового розслідування, а саме притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення, передбаченого статтею 130 КУпАП, не були підтвердженні рішенням суду, яке набрало законної сили. Крім того, посадовими особами відповідача, які входили до складу комісії, яка проводила службове розслідування, не було взято до увагу медичний висновок від 15.10.2023 року про відсутність в крові позивача надмірної кількості алкоголю.

Крім того, в висновку службового розслідування наведено декілька видів порушень, які допущені позивачем, а тому неможливо встановити, яке саме порушення стало підставою для прийняття рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 березня 2024 року, відкрито провадження та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачем надано відзив в якому зазначено, що позивачем було вчинено діяння, несумісне з несенням служби в поліції, оскільки 15.10.2023 до Головного управління Національної поліції в м. Києві надійшла інформація про складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно заступника начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач вважає, що зухвала поведінка позивача не сприяє формуванню іміджу Національної поліції України та, більш того, створюють у суспільстві наслідки, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію поліцейських та суперечать вимогам пунктів 1, 3 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179.

Відповідач зазначив, що пунктом 6.3 протоколу №13 наради керівництва Національної поліції України наголошено на безальтернативному застосуванні дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції поліцейських, які знаходяться на службі у стані сп`яніння, вживають спиртні напої, керують у стані сп`яніння транспортом або відмовились від проходження огляду на стан сп`яніння у зв`язку з підозрою в цьому.

З огляду на встановлені службовим розслідуванням обставини, відповідач вважає, що у спірному випадку відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, які виразились у скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього та унеможливлює подальше виконання ними своїх обов`язків. Позивачем було скоєно дисциплінарний проступок, який виразився у відмові у від проходження огляду на стан сп`яніння, вчинення дій, що негативно впливають на формування іміджу Національної поліції та підривають її авторитет, зухвалій поведінці, недотримання субординації та прояві неповаги під час спілкування з колегами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в період з 20.09.2005 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 13.11.2023 у Національній поліції України, що підтверджується витягом з послужного списку №0133060.

15.10.2023 до управління головної інспекції надійшла інформація про те, що 14.10.2023, о 23.19 год., до чергової частини Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що по вул. Бориспільській, 27-А, у м. Києві в автомобілі «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом спить нетверезий чоловік. Останній повідомив, що йому не погано та швидку медичну допомогу не потрібно. Заявник попрохав направити поліцію для перевірки.

На місце пригоди було направлено автопатруль Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - УПП у м. Києві) «Рубін-0251» у складі: командира взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку № 2 (з обслуговування лівого берега) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , інспектора цього ж взводу лейтенанта поліції ОСОБА_4 та поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 1 цього ж полку рядового поліції ОСОБА_5 , які прибувши на місце, виявили вищевказаний автомобіль. Громадянин, який перебував за кермом, назвався - ОСОБА_1 , однак будь-яких документів, що посвідчують особу не надав. У зв`язку з тим, що водій мав ознаки алкогольного сп`яніння, поліцейськими йому було запропоновано залишитись в автомобілі та відпочивати до ранку, на що останній погодився. У подальшому, поліцейські побачили, що ОСОБА_1 не виконав вимогу не керувати транспортним засобом, здійснив розворот та почав рух у напрямку вул. Старобориспільської у м. Києві. Поліцейськими було зупинено автомобіль «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 по вул. Бориспільській, 27-А, у м. Києві.

Під час перевірки документів у ОСОБА_1 поліцейськими було повторно встановлено та повідомлено останньому, що він перебував з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: відчувався запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів та мови. Крім того, номерний знак НОМЕР_1 не належить транспортному засобу «Шкода Октавія». У зв`язку з цим, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку за допомогою спеціального технічного засобу «Драгер» або в медичному закладі у лікаря-нарколога, на що останній відмовився.

В подальшому, за порушення вимог пункту 2.5 ПДР відносно ОСОБА_1 складено протокол серії ААД № 499705 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАТ № 7942446 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121-3 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн.

З метою перевірки наведеної інформації та встановлення усіх обставин справи, відповідно до статей 14, 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України наказом ГУНП у м. Києві від 16.10.2023 № 2002 «Про призначення та проведення службового розслідування» за наведеним фактом призначено службове розслідування, затверджено склад дисциплінарної комісії, якій доручено провести службове розслідування у встановленому порядку.

З метою об`єктивного з`ясування обставин, причин та умов, що призвели до порушення майором поліції ОСОБА_1 службової дисципліни, під час проведення службового розслідування дисциплінарною комісією вивчено зібрані матеріали і відомості про дисциплінарний проступок, а саме: копію протоколу про адміністративне правопорушення, відеозаписи, зроблені посадовими особами УПП у м. Києві на місці вчинення правопорушення.

Опитані поліцейські УПП у м. Києві, які брали участь у оформленні матеріалів за наслідками вчинення останнім правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху. Відібрані письмові пояснення від фігуранта події майора поліції ОСОБА_6 , безпосереднього та прямого керівників останнього. 16.10.2023 за вих. № 1980/125/67/02-2023 до УПП у м. Києві надіслано лист «Про надання інформації» щодо надання відеозаписів нагрудних реєстраторів працівників УПП у м. Києві, які 14.10.2023, о 23.59 год., по вул. Бориспільській, 23, у м. Києві документували вказане адміністративне правопорушення. 18.10.2023 до УГІ ГУНП у м. Києві з УПП у м. Києві надійшли копії адміністративних матеріалів, складених відносно ОСОБА_1 , та відеозапис вищевказаної події.

Згідно із фабулою вказаного протоколу встановлено, що 14.10.2023, о 23.59 год., у м. Києві по вул. Бориспільській, 23-А, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації руху та мови. Пройти огляд в установленому законом порядку за допомогою приладу «Драгер» та у лікаря-нарколога водій ОСОБА_1 відмовився. Подія фіксувалась на нагрудну бодікамеру №470546 та № 473497.

Для розгляду адміністративний матеріал направлено до Дарницького районного суду м. Києва.

На час проведення службового розслідування рішення за адміністративним матеріалом судом не було прийнято.

Позивачем, на підтвердження власної позиції до дисциплінарної комісії подано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 жовтня 2023 року, яким підтверджено, що станом на 09:15 15 жовтня 2023 року у ОСОБА_7 не виявлено ознак сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_1 , у порушення вимог пункту 7 розділу ІІІ Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347, при переміщенні на іншу посаду, не здійснив обміну службового посвідчення. Так, під час перевірки поліцейськими документів, останній пред`явив посвідчення поліцейського, в якому вказано його посаду «старший оперуповноважений», але наказом ГУНП від 09.06.2022 № 889 о/с його було призначено на посаду заступника начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві, із 09.06.2022.

Поряд з цим, вивченням дорожньої документації Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві встановлено, що відповідно до пунктів 10 та 11 розділу II Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757 (далі - Порядок), службовий автомобіль «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_2 (на синьому фоні), використовується в штатній підгрупі «СТ» та наказом ГУНП у м. Києві від 03.02.2023 № 224 закріплений за працівниками відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, у тому числі, за майором поліції ОСОБА_1 .

Відповідно до дорожнього листа від 01.10.2023 № 6809, виданого центром забезпечення №2 ГУНП у м. Києві, на службовий автомобіль «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_2 , у період з 02.10.2023 по 11.10.2023 використовувався у службовій діяльності майором поліції ОСОБА_1 , про що свідчить його особистий підпис у дорожньому листі.

Вивченням облікових журналів встановлено, що 14.10.2023 ОСОБА_1 пройшов інструктаж та проставив відмітку про виїзд службового автомобіля «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_2 , вказане підтверджується його особистими підписами у журналах: «Виїзду та повернення транспортних засобів Голосіївського УП ГУНП у м. Києві», та «Обліку інструктажів водіїв».

Відповідно до інформації з Системи, у період із 09.10.2023 по 15.10 2023, службовий автомобіль «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_2 , використовувався 09, 10, 12, 13 та 14.10.2023 на номерних знаках НОМЕР_1 .

На закріплених номерах 11*8439, відповідно до Системи, вказаний автомобіль рухався після документування адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 та вилучення поліцейськими номерних знаків НОМЕР_1 . Відповідно до записів з дорожньої документації у вказаний період встановлено, що ОСОБА_1 у порушення вимог пункту 12 розділу III Порядку, до облікового журналу виїзду та повернення транспортних засобів Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві вносив недостовірні дані.

На підставі викладеного дисциплінарна комісія дійшла висновку, що майор поліції ОСОБА_1 вчинив грубий дисциплінарний проступок, порушивши вимоги пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 7 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347, пункту 12 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, Присяги працівника поліції, абзацу другого частини п`ятої статті 14 та абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, пунктів 1.3, 2.5, 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, що виразилося в особистій недисциплінованості, недотриманні законів, які регламентують діяльність поліції, правил і норм у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у частині заборони керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, невиконанні розпоряджень поліцейських, які давалися в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством щодо проходження в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння, за наявності у нього визначеного Законом обов`язку його пройти у ситуації, що склалася, вчиненні дій, які підривають авторитет Національної поліції України, порушенні Присяги працівника поліції в частині дотримання законів України та особистого зобов`язання з гідністю нести високе звання поліцейського.

У подальшому, наказом ГУНП у м. Києві від 01.11.2023 № 1757 (копія додається) до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився у порушенні вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, пунктів 1, 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 7 розділу III Порядку оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 26.04.2017 № 347, пункту 12 розділу III Порядку використання і зберігання транспортних засобів Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.09.2017 № 757, Присяги працівника поліції, абзацу другого частини п`ятої статті 14 та абзацу восьмого частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ, пунктів 1.3, 2.5, 2.9 «в» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

З метою виконання дисциплінарного стягнення, наказом ГУНП у м. Києві від 13.11.2023 № 1989 о/с «Щодо особового складу» (витяг додається), відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Не погодившись з оскаржуваними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (надалі Закон №580-VIII) у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

За приписами частин першої, другої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша). Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII, зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння (частина третя статті 1 Дисциплінарного статуту).

Згідно з положеннями статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стаття 13 Дисциплінарного статуту передбачає, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у спеціальному званні на один ступінь; звільнення з посади; звільнення із служби в поліції.

Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 грудня 2016 року за № 1576/29706 (далі Правила № 1179), ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей та поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

За змістом пункту 5 розділу І Правил № 1179 поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема: верховенства права; дотримання прав і свобод людини; законності; відкритості та прозорості; політичної нейтральності; взаємодії з населенням на засадах партнерства; безперервності; справедливості, неупередженості та рівності.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Правил № 1179 під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен, зокрема: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати.

Приписами пункту 3 розділу IV Правил №1179 передбачено, що за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

Відповідно до пункту 2.9а ПДР: водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.

Отже, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції необхідно розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

При цьому, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Отже, службовим розслідуванням має бути встановлено, зокрема наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) воно було призначено.

Водночас, суд повинен дослідити, чи відповідають висновки службового розслідування меті та підставам його призначення, і чи дійсно в ході проведення службового розслідування підтвердилися відомості, які стали підставою для його призначення.

Так, під час службового розслідування було встановлено, що позивач допустив настання несприятливих наслідків, незважаючи на попередження патрульних поліцейських допустив керування транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, використовував службовий автомобіль «Шкода Октавія» номерний знак НОМЕР_2 у власних цілях, позивач, який відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, вчинив діяння, несумісне з його посадою, оскільки поліцейським було скоєно проступок проти інтересів служби, що суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків, позивач при переміщенні на іншу посаду, не здійснив обміну службового посвідчення, відповідно до записів з дорожньої документації у вказаний період встановлено, що ОСОБА_1 у порушення вимог пункту 12 розділу III Порядку, до облікового журналу виїзду та повернення транспортних засобів Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві вносив недостовірні дані.

З даного приводу, суд зазначає наступне.

Як встановлено пунктом 2 розділу IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 №893 (далі Порядок №893) поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має інші права, визначені статтею 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (п. 5 розділу IV Порядку N 893).

За приписами пунктів 6-10 статті 18 Дисциплінарного статуту у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі. Виклик про надання пояснень надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше двох діб для прибуття на засідання дисциплінарної комісії. Фактом, що підтверджує отримання або неотримання поліцейським виклику про надання пояснень, є отримання органом, що проводить службове розслідування, поштового повідомлення про вручення або про відмову від отримання такого виклику чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення. Поліцейський, який з поважних причин не може прибути для надання пояснень, зобов`язаний не менше ніж за добу до визначеного часу повідомити про це дисциплінарну комісію з наданням підтвердних документів. Якщо поліцейський, викликаний для надання пояснень у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про причини свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень.

Позивачем на підтвердження власної позиції до дисциплінарної комісії подано Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських зпрепаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 жовтня 2023 року, яким підтверджено, що станом на 09:15 15 жовтня 2023 року у ОСОБА_1 не виявлено ознак сп`яніння.

Проте, оцінку зазначеному висновку дисциплінарною комісією не надано, більше того, такий висновок взагалі не приймався до уваги дисциплінарною комісією.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується зібраними в ході проведення службового розслідування, свідків та очевидців події.

Відтак, надаючи оцінку аргументам позивача, покладеним в основу адміністративного позову, про необґрунтованість оскаржуваних наказів відповідача, з огляду на відсутність судового рішення, відповідно до якого позивача було б визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за порушення правил дорожнього руху, суд звертає увагу, що вищевказані накази і винесені на підставі відомостей службового розслідування.

Зокрема, встановлено, що позивач, перебуваючи за кермом транспортного засобу, знаходився у стані алкогольного сп`яніння, що підтвердилось у ході проведення службового розслідування та зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського.

Верховним Судом сформовано усталену практику, відповідно до якої вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного. Підстави притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну, зокрема транспортну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Суб`єкт владних повноважень, своєю чергою, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.

Таким чином, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати склад саме дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку адміністративно-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи отримали в рамках адміністративного провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи, або іншого виду юридичної відповідальності. Адміністративний суд під час розгляду справи на підставі встановлених ним обставин повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Наведені висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 27 квітня 2021 року у справі № 160/6819/19.

В той же час, відповідно до пунктів 2, 4, 5, 8, 10, 12, 13 частини третьої статті 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України», службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення, сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Як вже зазначалось судом, частиною першою статті 11 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

В свою чергу, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції (частина перша статті 12 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України»).

Згідно положень частин 1-5 статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

У разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Судом встановлено, що відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 16.10.2023 №2002 «Про призначення та проведення службового розслідування і відсторонення окремих поліцейських Голосіївського УП ГУНП у м. Києві» підставою для призначення службового розслідування відносно позивача стала інформація про складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно заступника начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві майора поліції Буяра Віталія Валерійовича.

Суд звертає увагу, що частина четверта статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» не передбачає таку підставу для призначення службового розслідування як «інформація про складання протоколу про адміністративне правопорушення», натомість частиною п`ятою даної статті встановлено, що у разі надходження до органу поліції матеріалів про вчинення поліцейським адміністративного правопорушення, що складені в порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, службове розслідування не призначається, а рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності приймається на підставі зазначених матеріалів.

Зі змісту інформаційної довідки начальника УГІ Головного управління Національної поліції в м. Києві за фактом складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно заступника начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_1 , судом встановлено посилання в останньому на протокол серії ААД №499705 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Окрім того, судом встановлено, що 15.10.2023 заступник начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві майора поліції ОСОБА_1 відмовився пройти тест на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

В той же час, через 8 годин після подій, які стали підставою для видання наказу про проведення службового розслідування, позивач самостійно пройшов медичний огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15 жовтня 2023 року, яким підтверджено, що станом на 09:15 15 жовтня 2023 року у ОСОБА_7 не виявлено ознак сп`яніння.

Вищевикладене свідчить про те, що на час винесення наказу Головного управління Національної поліції в м. Києві від 16.10.2023 №2002 «Про призначення та проведення службового розслідування і відсторонення окремих поліцейських Голосіївського УП ГУНП у м. Києві», відповідачу було достеменно відомо про складення відносно позивача лише протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Крім того, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази належного ознайомлення позивача з наказами Головного управління Національної поліції в м .Києві від 16.10.2023 «Про призначення та проведення службового розслідування і відсторонення окремих поліцейських Голосіївського УП ГУНП у м. Києві».

Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідачем було роз`яснено позивачу його права (як особи, відносно якої розпочато та проводиться службове розслідування) відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Отже, враховуючи вищезазначене, відповідачем було порушено порядок проведення службового розслідування, який регламентовано положеннями Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України».

Стосовно висновків службового розслідування в частині неналежного ведення позивачем дорожньої документації службового автомобіля та не здійснення ним обміну службового посвідчення, що також стало фактичними підставами для прийняття оскаржуваних наказів, то суд зазначає, що висновок службового розслідування не містить обґрунтування, що (враховуючи характер цих проступків, обставини, за яких вони були вчинені, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби) за такі проступки позивач повинен бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності саме у виді звільнення із служби в поліції.

Більше того, разом з позивачем до дисциплінарної відповідальності притягнуто начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві підполковник поліції ОСОБА_8 , а також заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_9 .

Проте, зазначені особи, враховуючи їх позитивну характеристику притягнуті до дисциплінарної відповідальності у вигляді - попередженням про необхідність дотримання службової дисципліни.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, службова характеристика ОСОБА_1 , складена начальником Голосіївського УП ГУНП у м. Києві (з опискою в Полтавській області) Араік Кочкадамяном, є ідентичною характеристикам начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП у м. Києві підполковник поліції Хальзєва Олександра Анатолійовича та заступника начальника управління поліції - начальника кримінальної поліції Голосіївського управління поліції ГУНП у м. Києві підполковника поліції ОСОБА_9 тому також є позитивною.

З наведеного вбачається, що відповідачем поверхнево проведено службове розслідування, з огляду на не повне дослідження усіх доказів, які були подані як особою, яка притягалась до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим не повної та не всебічної оцінці доказів.

Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейських недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування такого найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення у чому саме полягає таке порушення.

Верховний Суд в постанові від 09.02.2022 у справі №160/12290/20 наголосив на тому, що будь-які фактори, у тому числі суспільний резонанс навколо відповідних подій, не звільняють суб`єкта владних повноважень від обов`язку під час прийняття рішення діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією й законами України та не виключає необхідність з`ясувати і встановлювати саме наявність складу дисциплінарного проступку в діяннях поліцейського.

До того ж, в адміністративному судочинстві діє презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень, згідно з якою на останнього покладається обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Відповідно до закріпленого у частині першій статті 62 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу презумпції невинуватості особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законом, і встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Відповідності до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У рішенні від 10.02.1995 в справі «Аллене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Водночас, виявлені в ході службового розслідування дисциплінарні проступки позивача, які виразились у порушенні ним вимог відомчих нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України не є такими, за які відповідачем слід застосовувати до позивача найсуворіше дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що позивач ніс службу без зауважень та порушень службової дисципліни, в побуті та у спілкуванні із колегами та громадянами характеризується з позитивної сторони, на час проведення службового розслідування дисциплінарних стягнень не мав.

На переконання суду відповідач обрав позивачу такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції неправомірно, оскільки вчинені позивачем дисциплінарні проступки не є такими, що дискредитують звання поліцейського і негативно впливають на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства, з урахуванням усіх обставин справи в цілому. Такий захід дисциплінарного впливу застосовано відповідачем необґрунтовано та непропорційно, тобто без урахування балансу між несприятливими наслідками та цілями, на досягнення яких він спрямований.

Таким чином, спірні накази відповідача Головного управління Національної поліції в м. Києві № 1757 від 01.11.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 » в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції, та наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві № 1989 ВІД 13.11.2023 о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), майора поліції ОСОБА_1 , є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про поновлення майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП в м. Києві з 14 листопада 2023 року, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи те, що суд визнав спірні накази відповідача про звільнення позивача зі служби в поліції протиправними та такими, що підлягають скасуванню, суд висновує, що належним способом поновлення порушеного права позивача є поновлення його на раніше займаній посаді, а тому дана позовна вимога є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не змінюють.

Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до п. 4 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799 (далі - Порядок №260), грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади (зарахованих у розпорядження) в Національній поліції, та здобувачам ЗВО.

Відповідно до п. 9 Розділу І Порядку №260 при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з п. 6 Розділу ІІІ Порядку №260 поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Зі змісту Порядку №260, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Із наявної в матеріалах справи довідки відповідача від 28.03.2023 №431 про грошове забезпечення позивача, судом встановлено, що позивачу було виплачено 36338,94 грн. за вересень 2023 та 23479,62 грн. за жовтень 2023, а загалом за два місяці 59818,56 грн. (два місяці, що передували звільненню позивача з роботи).

У вересні 2023 було 30 календарних днів, а у жовтні 2023 - 31 календарний день. Отже у двох повних місяцях роботи позивача перед звільненням було 61 календарний день.

З огляду на викладене суд висновує, що середньоденний заробіток позивача складає 980,63 грн. = 59818,56 грн. (36338,94 грн. + 23479,62 грн.) / 61.

Час вимушеного прогулу позивача за період з 14.11.2023 (наступний день після звільнення) по 29.05.2024 (день ухвалення рішення у справі) становить 198 календарних дні.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача, який підлягає стягненню на його корить, складає 194164,74 грн. (980,63 грн./день х 198 календарних дні).

Середній заробіток позивача за один місяць становить 29418,90 грн. (980,63 грн./день х 30 календарних дні).

Суд зауважує, що адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними ст. 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень вчинення дій чи бездіяльності.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.

Слід зазначити, що право не виникає внаслідок неправомірних дій (ex iniuria ius non oritur) або бездіяльності; держава не може відмовитися від виконання свого зобов`язання, посилаючись на підстави, які визнано незаконними; те, що право виникає з факту (ex facto ius oritus), не означає, що право може виникати з несправедливості (ex iniuria ius non oritur). Зазначені підходи застосовані ЄСПЛ, зокрема, у рішенні Paradiso and Campanelli v Italy (№ 25358/12), Sidabras and Others v. Lithuania (№ 50421/08), Ioannou v Turkey (№ 18364/91), Schenk v. Switzerland (№ 10862/84), Stromblad v. Sweden (№ 3684/07).

Отже, рішення в частині виплати грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць слід допустити до негайного виконання, оскільки відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягають негайному виконанню.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд висновує про необхідність задоволення позову повністю.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, відповідно до статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 72-77, 139, 241-246, 251 Кодексу адміністративного судочинства України суд

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Національної поліції в місті Києві (02059, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) про визнання протиправними дій, скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві № 1757 від 01.11.2023 «Про застосування дисциплінарного стягнення до майора поліції ОСОБА_1 ».

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в м. Києві № 1989 ВІД 13.11.2023 о/с про звільнення зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України), майора поліції Буяра В.В.

Поновити майора поліції ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді заступника начальника відділу кримінальної поліції Голосіївського УП ГУНП в м. Києві з 14 листопада 2023 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в місті Києві (02059, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в розмірі 194164,74 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 29418,90 грн підлягає негайному виконанню.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в місті Києві (02059, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) понесені витрати у вигляді судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Білоноженко М.А.