Справа № 320/43142/23
Суддя: Заїка Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Заїки М.М.,

суддів - Голяшкіна О.В., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Віта-Текс» (далі - позивач, ТОВ «Віта-Текс») звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області відокремленого підрозділу Державної податкової служби України Київської митниці (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000199/2 від 22.05.2023.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 позов задоволено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 Митного кодексу України (МК України).

Судом відхилені посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

У рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з вищезазначеною митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів, а саме:

1) згідно пункту 3 додатку від 28.02.2023 № VT441 до зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15, інвойсу від 01.03.2023 № PWK-23004 та графи 20 митної декларації поставка товарів здійснюється за умовами СРТ-Київ. Відповідно до Інкотермс - 2010, міжнародний торговий термін (умова) СРТ (Carriage Paid То (named place of destination) Фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту, але пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 за № VT0112-15 встановлено, що в вартість товару включає лише вартість товару, пакування, маркування, доставку. В коносаменті від 05.03.2023 №225384372 місце завантаження товару (Place of loading) зазначено порт LIANYUNGANG, хоча при цьому, місце видачі коносаменту (Place of issue) - порт NINGBO. Відстань від порту LIANYUNGANG до порту NINGBO становить 650 км. Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №2304050 від 17.05.2023 свідчить про перевезення товару з міста Гданськ (Польща) до міста Київ. Таким чином, відбувалось перевантаження товару з одного порту в інший порт, вартість якого є окремою складовою митної вартості товарів, здійснено перевантаження товару на автомобільний транспорт, отримано дозвіл на транзитне перевезення шляхом виконання митних формальностей. Однак позивач не долучив жодного документу щодо перевантаження, транзитного перевезення та їх вартості;

2) в інвойсі від 01.03.2023 № PWK-23004 вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Відповідно до поданих до митного оформлення документів відсутні дані щодо встановлення його сортності, що в свою чергу впливає на ціну товару;

3) пунктом 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено, що разом з товаром продавець зобов`язаний надати покупцю разом з товаром наступні документи: товаросупровідні документи на товар, комерційний рахунок (інвойс) продавця, пакувальний лист, копію експортної митної декларації продавця, сертифікат походження товару. Проте копію експортної митної декларації продавця та сертифікату походження до митного оформлення не надано;

4) пунктом 4.1 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено оплату за товар протягом 60 днів від дня отримання товару, а пункт 4.3. контракту передбачає можливість здійснення попередньої оплати (авансу), проте в інвойсі від 28.03.2023 № JGH-280323 умови, порядок та термін оплати за товар не визначені, а банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, відсутні. Станом на день подання позовної заяви товар вже був сплачений, оскільки, як і зазначалося у відзиві на позовну заяву відповідачем, позивач здійснив митне оформлення товару відповідно до МД від 22.05.2023 №UA100380/2023/607068 під фінансові гарантії, отже, спірний товар, повинен був направитись на адресу позивача, та мав бути оплачений та прийнятий на бухгалтерський облік, відповідно до умов пункту 4.1 контракту №VT0112-15 від 01.12.2015;

5) ціни у прайс-листі від 01.03.2023 б/н визначені на умовах поставки СРТ-Київ, таким чином прайс-лист являється адресним, тобто є пропозицією тільки на дану поставку для покупця. Наданий прайс-лист не відображає продажу товару при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, отже, він прийнятий до уваги, але не може бути підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

З метою підтвердження числових складових митної вартості від декларанта витребувано додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні. Однак, додатково надані документи не спростовують встановлені розбіжності. Тому, відповідно з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості товарів.

Тому, рішенням від 22.05.2023 №UA100380/2023/000199/2 митну вартість товару скориговано відповідно до положень ч. 2 ст. 64 МК України, на підставі раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар № 1 - митна декларація від 04.05.2023 № 23UA25U0 (вартість згідно джерела інформації - 5,54 дол. США/кг), товар № 2 - митна декларація від 27.03.2023 № 23UA13U0 (вартість згідно джерела інформації - 5,54 дол. США/кг).

Шостим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 08.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Зауважив, що усі витрати за транспортування товару з Китайської Народної Республіки (далі - КНР) до м Києва поніс продавець товару, такі витрати включені до ціни товару та його митної вартості, визначеної за першим методом.

Відповідно до контракту від 01.12.2015 № VT0112-15 продавець зобов`язався поставити товар позивачу змішаним транспортом на умовах поставки CPT м. Київ, Україна (Incoterms 2010). За умовами поставки CPT м. Київ, Україна (Incoterms 2010) саме на продавця, а не на позивача покладались обов`язки щодо сплати й забезпечення транспортування товару до м. Києва, Україна, митного очищення товару позивача та витрат, пов`язаних із навантаженням, вивантаженням та обробкою товару при його транспортуванні до м. Києва, Україна.

Суд звертає увагу на те, що товар, який постачався, не було класифіковано продавцем за його сортністю, а приналежність товару до певного сорту не впливає на розмір митної вартості товару.

Позивач зазначає, що продавець, як виробник товару, з метою підтвердження країни походження товару зробив відповідну відмітку на інвойсі, що підтверджує походження товару.

У позивача не було інших прайс-листів, окрім наданого митному органу прайс-листа від 01.03.2023 б/н, що пояснює надання позивачем саме такого документи. При цьому, прайс-лист носить виключно інформаційний характер та не є документом, що підтверджує митну вартість.

Банківські документи щодо оплати товару не надані митному органу у зв`язку із їх відсутністю з огляду на не проведення оплати за товар станом на дату його митного оформлення. Так, пунктом 4.1 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено оплату за товар протягом 60 днів від дня отримання товару.

З огляду на те, що товар на момент його митного оформлення не був оплачений, знаходився в зоні митного контролю та не був випущений у вільний обіг, позивачем такий товар не взято на бухгалтерський облік, що пояснює неподання виписки з бухгалтерської документації та бухгалтерських документів.

Також позивач звертає увагу на те, що у спірному рішенні відповідач навів реквізити митних декларацій, на підставі яких визначено митну вартість за резервним методом, однак не навів обґрунтування використання саме таких митних декларацій. При цьому, відповідач здійснив коригування митної вартості за митними деклараціями з відмінними умовами поставки.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач неодноразово порушував права позивача та безпідставно коригував митну вартість товарів, які позивач ввозив на митну територію України за договором від 01.12.2015 № VT0112-15, що підтверджують судові рішення у справах №320/14095/20, №320/15105/23, №320/9112/23.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2024 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Встановлено, що ТОВ «Віта-Текс» (, місцезнаходження: 03194, м. Київ, бульвар Кольцова, 17В) зареєстровано в якості юридичної особи 15.08.2006, номер запису 1 007898 за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності товариства є 46.41 Оптова торгівля текстильними товарами (основний).

01.12.2015 між Shaoxing City Jinqiao Textile Co., Ltd., компанією, зареєстрованою в Китайській Народній Республіці, (далі - продавець), та ТОВ «Віта-Текс» був укладений договір купівлі-продажу № VT0112-15 (далі - договір), відповідно до якого продавець продає позивачу тканини виробництва Китайської Народної Республіки.

Відповідно до пунктів 1.2, 2.1, 3.1 та 4.1 договору продавець і позивач погодили, що найменування, вартість і кількість товару може змінюватися згідно з додатками до договору, які є невід`ємною частиною договору, якщо інше не передбачено цим договором.

Товар відвантажується морським транспортом на умовах CFR Україна (відповідно до Incoterms 2010), якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору. Морський порт на митній території України, до якого продавець зобов`язується поставити товар позивачу, узгоджується сторонами окремо.

Сторони домовилися, що в ціну товару включаються також його вартість, упаковка, маркування й доставка.

Оплата за товар буде здійснюватися позивачем шляхом сплати виставленого продавцем інвойсу на товар протягом 60 (шістдесяти) календарних днів із дня отримання товару позивачем або його уповноваженим представником на митній території України, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору.

23.11.2018 продавець та позивач уклали додаткову угоду №2 до договору, якою, зокрема, продовжили строк дії договору до 31.12.2021 та виклали пункт 5.2 договору в новій редакції, відповідно до якої сторони домовилися, що разом із товаром продавець зобов`язується передати вантажоотримувачу товару наступні документи: товаросупровідні документи на товар; комерційний рахунок (інвойс) продавця; пакувальний лист; сертифікат про походження товару.

03.12.2021 продавець та позивач уклали додаткову угоду №4 до договору, якою, зокрема, продовжили строк дії договору до 31.12.2024, а також внесли зміни до адреси місцезнаходження позивача.

28.02.2023 р продавець та позивач уклали Додаток № VT441 до договору (надалі - Додаток), відповідно до пункту 1 якого продавець передав у власність позивача, а позивач прийняв та зобов`язався оплатити на умовах Додатку наступний товар виробництва Китайської Народної Республіки, а саме: а) тканина вибивна (100% поліестер, сток), завширшки 220см, товарна позиція 54075400 відповідно до діючої на момент укладення Додатку Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - УКТ ЗЕД), в кількості 22 716 кг, за ціною 2,78 долари США за 1 (один) кг; б) тканина пофарбовано (100% поліестер, сток), завширшки 220 см, товарна позиція 54075200 відповідно до діючої на момент укладення Додатку Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - УКТ ЗЕД), в кількості 1542 кг, за ціною 2,78 долари США за 1 (один) кг.

Відповідно до пунктів 2-3 Додатку оплата за товар у загальному розмірі 67437,24 доларів США відповідно до інвойса № PWK23004 буде здійснюватись позивачем відповідно до пункту 4.1 Договору.

Продавець зобов`язаний поставити товар позивачу змішаним транспортом на умовах СРТ м. Київ, Україна. Вантажовідправником товару є Shaoxing Pawuke Import and Export Co, Ltd.

01.03.2023 продавець на виконання пункту 2 Додатку виставив позивачу до сплати Інвойс № PWK23004 на загальну суму 67437,24 доларів США.

22.05.2023 позивач подав до Київської митниці митну декларацію ІМ40ДЕ №23UA00U5, у графах 31 якої позивачем був зазначений товар, поставка якого відбувалася на умовах СРТ м. Київ, Україна.

На підтвердження заявленої митної вартості товару митному органу були подані, зокрема, наступні документи: пакувальний лист продавця на товар б/н від 01.03.2023; рахунок-фактура (інвойс) № PWK23004 від 01.03.2023; коносамент від 05.03.2023 № 225384372; прайс-листі від 01.03.2023 б/н; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № VT0112-15 від 01.12.2015; міжнародна товарно-транспортна накладна №2304050 від 17.05.2023; додаткові угоди до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 23.11.2018, №3 від 13.05.2021 та №4 від 03.12.2021, а також додаток №VT441 від 28.02.2023 до нього; технічні умови продавця б/н від 01.03.2023; сертифікат Укрлегпром №219 від 27.02.2019.

22.05.2023 відповідач надіслав позивачу через спеціалізовану систему обміну електронними повідомленнями запит (повідомлення) щодо надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією, адже за результатами здійсненого контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих разом з вищезазначеною митною декларацією документів встановлено, що документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, зокрема здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів, а саме:

1) згідно пункту 3 додатку від 28.02.2023 № VT441 до зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15, інвойсу від 01.03.2023 № PWK-23004 та графи 20 митної декларації поставка товарів здійснюється за умовами СРТ-Київ. Відповідно до Інкотермс - 2010, міжнародний торговий термін (умова) СРТ (Carriage Paid То (named place of destination) Фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту, але пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 за № VT0112-15 встановлено, що в вартість товару включає лише вартість товару, пакування, маркування, доставку;

2) в інвойсі від 01.03.2023 № PWK-23004 вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Відповідно до поданих до митного оформлення документів відсутні дані щодо встановлення його сортності, що в свою чергу впливає на ціну товару;

3) пунктом 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено, що разом з товаром продавець зобов`язаний надати покупцю разом з товаром наступні документи: товаросупровідні документи на товар, комерційний рахунок (інвойс) продавця, пакувальний лист, копію експортної митної декларації продавця, сертифікат походження товару. Проте копію експортної митної декларації продавця та сертифікату походження до митного оформлення не надано;

4) пунктом 4.1 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено оплату за товар протягом 60 днів від дня отримання товару, а пункт 4.3. контракту передбачає можливість здійснення попередньої оплати (авансу), проте в інвойсі від 28.03.2023 № JGH-280323 умови, порядок та термін оплати за товар не визначені, а банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, відсутні. Станом на день подання позовної заяви товар вже був сплачений, оскільки, як і зазначалося у відзиві на позовну заяву відповідачем, позивач здійснив митне оформлення товару відповідно до МД від 22.05.2023 №UA100380/2023/607068 під фінансові гарантії, отже, спірний товар, повинен був направитись на адресу позивача, та мав бути оплачений та прийнятий на бухгалтерський облік, відповідно до умов пункту 4.1 контракту №VT0112-15 від 01.12.2015;

5) ціни у прайс-листі від 01.03.2023 б/н визначені на умовах поставки СРТ-Київ, таким чином прайс-лист являється адресним, тобто є пропозицією тільки на дану поставку для покупця. Наданий прайс-лист не відображає продажу товару при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, отже, він прийнятий до уваги, але не може бути підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості;

6) у митного органу наявні дані щодо вищої митної вартості подібного товару.

Повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів: за наявності - платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; виписку з бухгалтерської документації (видаткові накладні, калькуляція тощо); копію митної декларації країни відправлення із врахуванням ст. 254 МК України; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; інші наявні документи, що підтверджують митну вартість.

22.05.2023 позивач у відповідь на запит направив відповідачу лист №2205/23-01, звернув увагу на те, що поставка товару відбувалась на умовах СРТ м. Київ, Україна, у зв`язку із чим усі витрати на доставку товару, проходження експортних митних процедур поніс продавець, такі витрати включені до ціни товару.

Також повідомив, що: інвойс на дату підписання не оплатний, що відповідає умовам контракту №VT0112-15 від 01.12.2015; калькуляція та митна декларація країни відправлення продавцем не надавалась; продавець не надав інших каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листи), окрім доданого до митної декларації ІМ40ДЕ №23UA00U5 прайс-листа від 01.03.2023 б/н; продавець, як виробник товару, з метою підтвердження країни походження товару зробив відповідну відмітку на інвойсі, що підтверджує походження товару; товар, який постачався, не було класифіковано продавцем за його сортністю, а приналежність товару до певного сорту не впливає на розмір митної вартості товару.

Додаткових документів не надано.

22.05.2023 відповідач направив позивачу повідомлення №еаа82712-f63c-4520-8175-98767d27c16d з метою проведення письмової консультації в спеціалізованій системі обміну електронними документами.

22.05.2023, вважаючи, що додатково надані документи не спростовують встановлені розбіжності, відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000199/2, яким застосував другорядний (резервний) метод для визначення митної вартості товару за митною декларацією, та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2023/000443. Митну вартість товару скориговано відповідно до положень ч. 2 ст. 64 МК України, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар № 1 - митна декларація від 04.05.2023 № 23UA25U0 (вартість згідно джерела інформації - 5,54 дол. США/кг), товар № 2 - митна декларація від 27.03.2023 № 23UA13U0 (вартість згідно джерела інформації - 5,54 дол. США/кг).

Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частина друга статті 52 МК України передбачає, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зокрема, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, зокрема, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

В той же час частиною 6 зазначеної статті передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Верховний Суд у постанові від 11.09.2020 у справі № 820/10288/15 вказав, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Верховний Суд у постанові від 13.10.2021 у справі №804/15600/15 наголосив, що витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У постанові від 21.04.2021 у справі №809/1838/15 Верховний Суд вказав, що приписи чинного законодавства зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановлено, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000199/2 від 22.05.2023 прийнято у зв`язку із тим, що надані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та невідповідності, що не дає можливості впевнитись в достовірності заявленої митної вартості, здійснити перевірку числових значень складових митної вартості товарів, а саме:

1) Згідно пункту 3 додатку від 28.02.2023 № VT441 до зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15, інвойсу від 01.03.2023 № PWK-23004 та графи 20 митної декларації поставка товарів здійснюється за умовами СРТ-Київ. Відповідно до Інкотермс - 2010, міжнародний торговий термін (умова) СРТ (Carriage Paid То (named place of destination) Фрахт/перевезення оплачені до (... назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, на продавця покладається обов`язок по митному очищенню товару для експорту, але пунктом 3.1 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15 встановлено, що в вартість товару включає лише вартість товару, пакування, маркування, доставку. В коносаменті від 05.03.2023 №225384372 місце завантаження товару (Place of loading) зазначено порт LIANYUNGANG, хоча при цьому, місце видачі коносаменту (Place of issue) - порт NINGBO. Відстань від порту LIANYUNGANG до порту NINGBO становить 650 км. Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №2304050 від 17.05.2023 свідчить про перевезення товару з міста Гданськ (Польща) до міста Київ. Таким чином, відбувалось перевантаження товару з одного порту в інший порт, вартість якого є окремою складовою митної вартості товарів, здійснено перевантаження товару на автомобільний транспорт, отримано дозвіл на транзитне перевезення шляхом виконання митних формальностей. Однак позивач не долучив жодного документу щодо вартості перевантаження, транзитного перевезення та їх вартості.

2) В інвойсі від 01.03.2023 № PWK-23004 вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару. Відповідно до поданих до митного оформлення документів відсутні дані щодо встановлення його сортності, що в свою чергу впливає на ціну товару.

3) Пунктом 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено, що разом з товаром продавець зобов`язаний надати покупцю разом з товаром наступні документи: товаросупровідні документи на товар, комерційний рахунок (інвойс) продавця, пакувальний лист, копію експортної митної декларації продавця, сертифікат походження товару. Проте копію експортної митної декларації продавця та сертифікату походження до митного оформлення не надано.

4) Пунктом 4.1 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено оплату за товар протягом 60 днів від дня отримання товару, а пункт 4.3. контракту передбачає можливість здійснення попередньої оплати (авансу), проте в інвойсі від 28.03.2023 № JGH-280323 умови, порядок та термін оплати за товар не визначені, а банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, відсутні. Станом на день подання позовної заяви товар вже був сплачений, оскільки, як і зазначалося у відзиві на позовну заяву відповідачем, позивач здійснив митне оформлення товару відповідно до МД від 22.05.2023 №UA100380/2023/607068 під фінансові гарантії, отже, спірний товар, повинен був направитись на адресу позивача, та мав бути оплачений та прийнятий на бухгалтерський облік, відповідно до умов пункту 4.1 контракту №VT0112-15 від 01.12.2015.

5) Ціни у прайс-листі від 01.03.2023 б/н визначені на умовах поставки СРТ-Київ, таким чином прайс-лист являється адресним, тобто є пропозицією тільки на дану поставку для покупця. Наданий прайс-лист не відображає продажу товару при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, отже, він прийнятий до уваги, але не може бути підставою для підтвердження заявленої декларантом митної вартості.

6) У митного органу наявні дані щодо вищої митної вартості подібного товару.

Щодо вказаних висновків відповідача суд зазначає наступне.

Встановлено, що згідно із пунктом 3 додатку від 28.02.2023 № VT441 до зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15, інвойсу від 01.03.2023 № PWK-23004 та графи 20 митної декларації поставка товарів здійснюється за умовами CPT м. Київ, Україна (Incoterms 2010)..

В коносаменті від 05.03.2023 №225384372 місце завантаження товару зазначено порт LIANYUNGANG, хоча при цьому, місце видачі коносаменту - порт NINGBO. Відстань від порту LIANYUNGANG до порту NINGBO становить 650 км.

Міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR) №2304050 від 17.05.2023 свідчить про перевезення товару з міста Гданськ (Польща) до міста Київ.

Тобто, простежується рух товару з порту LIANYUNGANG до порту NINGBO, з порту NINGBO до міста Гданськ (Польща), з міста Гданськ (Польща) до міста Київ.

Однак, матеріали справи не містять документів щодо транспортування, перевантаження, транзитного перевезення товару та вартості таких операцій з товаром.

Відповідно до п. п. 5-7 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, та витрати на страхування цих товарів.

Отже, до митної вартості товарів необхідно додавати витрати, понесені на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця ввезення на митну територію України, та витрати на страхування цих товарів, лише у разі невключення таких витрат до ціни товарів.

Разом з цим, необхідно враховувати, що умови поставки CPT згідно з Incoterms 2010 передбачають те, що продавець здійснює поставку товару шляхом його передання перевізнику, призначеному ним самим. Додатково до цього, продавець зобов`язаний оплатити витрати перевезення товару до названого місця призначення. Це означає, що покупець приймає на себе всі ризики та будь-які інші витрати, що можуть виникнути після здійснення поставки товару у вищезазначений спосіб.

Продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до узгодженого пункту в названому місці призначення звичайним маршрутом і в звичайно прийнятий спосіб. Якщо такого пункту не узгоджено або не визначено практикою поставок, продавець може вибрати пункт у межах названого місця призначення, який найбільш задовольняє його цілям.

Продавець зобов`язаний здійснити поставку шляхом надання товару перевізнику, з яким укладено договір перевезення, а за наявності декількох перевізників першому з них, для транспортування товару до узгодженого пункту в межах названого місця у встановлену дату чи в межах узгодженого періоду.

Продавець також зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки, а також сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, включаючи витрати щодо завантаження товару та будь-які платежі за розвантаження його в місці призначення, покладені на продавця відповідно до договору перевезення.

В обов`язки продавця також включена сплата витрат щодо експортних митних процедур, а також усіх мит, податків та інших зборів, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця.

При цьому умови поставки CPT м. Київ, Україна (Incoterms 2010) не передбачають зобов`язань продавця та покупця щодо страхування товару, який постачається.

Отже, за умовами поставки CPT м. Київ, Україна (Incoterms 2010) саме на продавця, а не на позивача покладались обов`язки щодо сплати й забезпечення транспортування товару до м. Києва, Україна, митного очищення товару позивача та витрат, пов`язаних із навантаженням, вивантаженням та обробкою товару при його транспортуванні до м. Києва, Україна. Тому, вартість транспортування, перевантаження, транзитного перевезення товару включено до його договірної ціни, що виключає обов`язок позивача надавати підтвердження розміру таких витрат та свідчить про необґрунтованість висновків відповідача у цій частині.

Страхування товару не обов`язкове, і у даному випадку не здійснювалось.

Посилання відповідача на те, що в інвойсі від 01.03.2023 № PWK-23004 вказано, що імпортований товар є стоковим, тобто залежалим на складі, нереалізованим в період попиту або таким, що не відповідає певним якісним вимогам, що в свою чергу впливає на ціну товару, правильно відхилені судом першої інстанції.

Як обґрунтовано вказав позивач, товар, який постачався, не було класифіковано продавцем за його сортністю, а приналежність товару до певного сорту не впливає на розмір митної вартості товару.

Пунктом 5.2 зовнішньоекономічного контракту від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено, що разом з товаром продавець зобов`язаний надати покупцю разом з товаром наступні документи: товаросупровідні документи на товар, комерційний рахунок (інвойс) продавця, пакувальний лист, копію експортної митної декларації продавця, сертифікат походження товару.

Проте копію експортної митної декларації продавця та сертифікату походження до митного оформлення не надано.

При цьому, за змістом ч. 3 ст. 53 МК України копія експортної митної декларації продавця віднесено до документів, які подаються на підтвердження заявленої митної вартості виключно у разі їх наявності у декларанта.

У даному випадку копія експортної митної декларації продавця у позивача відсутня.

Сертифікату походження невизначено у якості документа, що підтверджує заявлену митну вартість.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 6 ст. 43 МК України документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації.

Декларація про походження товару - це письмова заява про країну походження товару, зроблена у зв`язку з вивезенням товару виробником, продавцем, експортером (постачальником) або іншою компетентною особою на комерційному рахунку чи будь-якому іншому документі, який стосується товару.

Судом встановлено, що продавець зробив відповідну заяву про країну походження спірного товару на інвойсі від 01.03.2023 № PWK-23004, що підтверджує країну походження товару, а саме Китайську Народну Республіку.

Посилання митного органу про те, що позивачем не надано банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, виписку з бухгалтерської документації, не можуть свідчити про заниження позивачем заявленої митної вартості товару.

За змістом ч. 2 ст. 53 МК України банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару надаються для підтвердження заявленої митної вартості лише у разі якщо рахунок сплачено, а інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - за наявності.

Пунктом 4.1 договору купівлі-продажу від 01.12.2015 № VT0112-15 передбачено оплату за товар протягом 60 днів від дня отримання товару, а пункт 4.3. контракту передбачає можливість здійснення попередньої оплати (авансу), проте в інвойсі від 28.03.2023 № JGH-280323 умови, порядок та термін оплати за товар не визначені. Таким чином, правила розрахунку за товар визначені п. 4.1 контракту від 01.12.2015 № VT0112-15.

Позивач своїм листом №2205/23-01 від 22.05.2023 повідомив відповідачу, що інвойс станом на день підписання такого листа був неоплаченим, а відтак позивач не міг надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, та інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, в силу відсутності таких документів.

Ненадання виписки з бухгалтерської документації позивач пояснив тим, що товар на момент його митного оформлення не був оплачений, знаходився в зоні митного контролю та не був випущений у вільний обіг, позивачем такий товар не взято на бухгалтерський облік.

Відповідач не спростував вказаних пояснень щодо неможливості надання виписки з бухгалтерської документації. При цьому, доводи відповідача про те, що станом на день подання позовної заяви товар вже був сплачений, оскільки позивач здійснив митне оформлення товару відповідно до МД від 22.05.2023 №UA100380/2023/607068 під фінансові гарантії, отже, спірний товар, повинен був направитись на адресу позивача, та мав бути оплачений та прийнятий на бухгалтерський облік, належним чином не підтверджені та зводяться до припущень.

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що ціни у прайс-листі від 01.03.2023 б/н визначені на умовах поставки СРТ-Київ, таким чином прайс-лист являється адресним, тобто є пропозицією тільки на дану поставку для покупця.

Разом з цим, за змістом ч. 3 ст. 53 МК України каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару віднесено до документів, які подаються на підтвердження заявленої митної вартості виключно у разі їх наявності у декларанта.

Встановлено що у позивача не було інших прайс-листів, окрім наданого митному органу прайс-листа від 01.03.2023 б/н, що пояснює надання позивачем саме такого документи. При цьому, прайс-лист носить виключно інформаційний характер та не є документом, що підтверджує митну вартість.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що у своїй сукупності подані декларантом документи дозволяли обчислити та перевірити митну вартість, заявлену у митній декларації. Сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості, як і підстави прийняття оскаржуваного рішення не можуть вважатись обґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що у митного органу наявні дані щодо вищої митної вартості подібного товару, жодним чином не обґрунтовані та в оскаржуваному рішенні знайшли відображення виключно як обґрунтування визначення митної вартості товару за резервним методом на підставі відомостей інших митних декларацій.

Стаття 57 МК України регулює методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, а саме:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно зі статтею 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

За приписами частин п`ятої - восьмої статті 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно частини першої статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Відповідно до частини першої статті 60 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Згідно статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Системний аналіз наведених норм Митного кодексу України дає підстави вважати, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. При цьому, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У постанові від 25.02.2020 у справі №260/718/19 Верховний Суд зауважив, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

У постанові від 27.04.2020 у справі №140/804/19 Верховний Суд вказав, що зі змісту положень розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів. Відповідно до положень пункту третього частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі №160/9473/19 зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв (принципів), які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення. У спорах про оскарження акта індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Встановлено, що рішенням Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000199/2 від 22.05.2023 митну вартість товару скориговано відповідно до положень ч. 2 ст. 64 МК України, а саме митна вартість імпортованого товару ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості: товар № 1 - митна декларація від 04.05.2023 № 23UA25U0 (вартість згідно джерела інформації - 5,54 дол. США/кг), товар № 2 - митна декларація від 27.03.2023 № 23UA13U0 (вартість згідно джерела інформації - 5,54 дол. США/кг).

Разом з цим, у вказаному рішенні не наведено аналізу та порівняння товарів, а також умов поставки товарів згідно митної декларації ІМ40ДЕ №23UA00U5 від 22.05.2023 та митних декларацій від 04.05.2023 № 23UA25U0 та від 27.03.2023 № 23UA13U0.

При цьому, позивач зазначає, що згідно МД ІМ40ДЕ №23UA00U5 від 22.05.2023 товар ввозився з Китайської Народної Республіки. Товар за МД від 04.05.2023 № 23UA25U0 продавався з Швейцарської Конфедерації, а за МД від 27.03.2023 № 23UA13U0 - з Республіки Польща.

Наведене свідчить, що товари за МД від 04.05.2023 № 23UA25U0 та від 27.03.2023 № 23UA13U0, які вироблені у КНР, ввозились на територію України шляхом їх перепродажу, що свідчить до включення до ціни їх постачання відповідної націнки продавців з Швейцарської Конфедерації та Республіки Польща.

Також згідно МД ІМ40ДЕ №23UA00U5 від 22.05.2023 товар ввозився через Волинську митницю, а згідно МД від 04.05.2023 № 23UA25U0 та від 27.03.2023 № 23UA13U через Одеську та Львівські митниці, що вказує на відмінність способу поставки товару.

Відповідач не заперечує доводів позивача у цій частині.

Тому, суд вважає, що відповідач належним чино не довів обґрунтованості визначення митної вартості товару на підставі даних МД від 04.05.2023 № 23UA25U0 та від 27.03.2023 № 23UA13U.

Побічно суд враховує й те, що відповідач неодноразово коригував митну вартість товарів, які позивач ввозив на митну територію України за договором від 01.12.2015 № VT0112-15 з подібних мотивів. Протиправність рішень відповідача, якими проведені такі коригування підтверджена судовими рішеннями у справах №320/14095/20, №320/15105/23, №320/9112/23, які набрали законної сили.

З урахуванням наведеного у сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про протиправність та необхідність скасування рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100380/2023/000199/2 від 22.05.2023.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, ухвалив оскаржене рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 48, 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Київської митниці залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2024 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М.М. Заїка

Судді О.В. Голяшкін

В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено та підписано 30 травня 2024 року.