Справа № 160/9037/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2024 рокуСправа №160/9037/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,
08.04.2024 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №230 о/с від 29.02.2023 «По особовому складу» в частині звільнення за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №331к від 20.02.2024 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських УМП ГУНП» в частині застосування до старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) управління міграційної поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби у поліції за порушення службової дисципліни, недотримання вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, ч. 1 ст. 38 та ч. 1 ст. 42 Закону України Про запобігання корупції, абз. 2, 3, 6 п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, п.п. 1, 6 розділу ІІ «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) УМП ГУНП, що виразилось у недотриманні під час виконання своїх службових повноважень вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, несумлінному, некомпетентному, нерезультативному і невідповідальному виконанні службових повноважень та професійних обов`язків, нескладані за період часу з 01.11.2023 по 29.01.2024 ініціативних рапортів щодо документування злочинної діяльності, розкриття злочинів, а також здійснення оперативних контактів (їх заведення), незаведені жодної справи оперативного обліку та наглядового провадження лінії роботи (довідка від 29.01.2024 №4/6-222), тобто вчинені в умовах воєнного стану дій несумісних з вимогами, що пред`являються до професійних та моральних якостей поліцейського та, як наслідок, підривають довіру, до нього, як до носія влади та до поліції в цілому;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 (0151225) на службі в органах Національної поліції на посаді старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) управління міграційної поліції ГУНП з 29.02.2024;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 (0151225) середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 29.02.2024 по день ухвалення судового рішення.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що висновок службового розслідування та накази №331к від 20.02.2024 та №230 о/с від 29.02.2023 не містить об`єктивних, неупереджених, достатніх доказів вчинення позивачем зазначених порушень, ґрунтуються на припущеннях, довільних бездоказових посиланнях, суперечать вимогам Закону України «Про Національну поліцію» та Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» в частині гарантій держави захисту прав поліцейського. Зазначає, що під час вирішення питання обрання позивачу заходу дисциплінарного стягнення, ніяким чином не було враховано попередню ефективну діяльність на посаді, відсутність діючих дисциплінарних стягнень, тобто попередню бездоганну поведінку.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2024 відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/9037/24 призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується матеріалами справи.
03.05.2024 Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування правової позиції зазначає, що за результатом службового розслідування дисциплінарна комісія дійшла висновку, що позивач допустив порушення вимог чинного законодавства та службової дисципліни, які несумісні з подальшим проходженням служби в Національній поліції України. Вважає, що застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є обґрунтованим, а спірні накази є правомірними.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 01.06.2018 №151 о/с був призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 02.06.2018.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 19.07.2022 №692 о/с ОСОБА_1 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» переміщено на посаду старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) з 19.07.2022.
З метою повної та всебічної перевірки обставин вказаної надзвичайної події, відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, та ст. 70 Закону України «Про Національну поліцію» наказом ГУНП в Дніпропетровській області №207 від 23.01.2024 призначено службове розслідування за відомостями щодо можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області, а також неналежної організації роботи останніх, що призвели до проведення 22.01.2024 обшуків в адміністративній будівлі вказаного управління.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області №375 від 06.02.2024 продовжено строк проведення службового розслідування призначеного на підставі наказу ГУНП від 23.01.2024 №207, на 15 календарних днів.
Висновком службового розслідування про результати службового розслідування за відомостями щодо можливих порушень службової дисципліни окремими поліцейськими управління міграційної поліції ГУНП в Дніпропетровській області, а також неналежної організації роботи останніх, що призвели до проведення 22.01.2024 обшуків в адміністративній будівлі вказаного управління, затвердженого начальником ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 20.02.2024 встановлено наступне.
23.01.2024 заступнику начальника управління - начальнику 3-го відділу УМП ГУНП підполковнику поліції ОСОБА_7 були передані 2 повідомлення про підозру за ч.3 ст.368 КК України для подальшого вручення старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 та капітану поліції ОСОБА_1
24.01.2024 Шевченківським районним судом м. Києва було обрано запобіжні заходи:
- полковнику поліції ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 1000000 грн.;
- капітану поліції ОСОБА_1 у вигляді нічного домашнього арешту ( з 22.00 до 06.00);
- старшому лейтенанту поліції ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Так, відповідно до відомостей, викладених в повідомленні про підозру капітану поліції ОСОБА_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та місце, але не пізніше 03.06.2023, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, капітан поліції ОСОБА_1 вступив у злочинну змову із старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 , у подальшому останні розробили злочинний план, спрямований на отримання неправомірної вигоди, відповідно до якого, володіючи інформацією про осіб, які надають послуги інтимного характеру на території м. Дніпро, тобто займаються проституцією, ОСОБА_1 і ОСОБА_9 вирішили отримати від таких осіб неправомірну вигоду за непритягнення їх до відповідальності.
Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 03.06.2023 вказаними поліцейськими на виконання попередньо розробленого злочинного плану було прийнято рішення про отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_10 за неперешкоджання її незаконній діяльності, яка полягала у занятті проституцією, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст.181-1 КУпАП.
Крім цього, задля об?єктивного з?ясування всіх обставин та з метою оцінки діяльності окремих поліцейських УМП ГУНП, а також для визначення ролі керівництва в здійсненні заходів щодо зміцнення службової дисципліни та профілактики вчинення дисциплінарних проступків, що є одним з характеризуючих критеріїв відношення поліцейських до виконання службових обов?язків та до служби і цілому, було проведено перевірку службової діяльності поліцейських вказаного підрозділу, під час якої виявлено ряд недоліків.
У ході перевірки, зокрема, встановлено, що капітаном поліції ОСОБА_1 та старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 всупереч вимог посадових інструкцій останніх, за період часу з 01.11.2023 по 29.01.2024 ініціативних рапортів щодо документування злочинної діяльності, розкриття злочинів, а також здійснення оперативних контактів (їх заведення) не надходило та не реєструвалось. Також вказаними поліцейськими не заведено жодної справи оперативного обліку та наглядового провадження по відповідним лініям роботи (довідка від 29.01.2024 №4/6 -222).
Під час опитування дисциплінарною комісією капітан поліції ОСОБА_1 надав пояснення, де зазначив, що будь-яких неправомірних дій він не вчиняв та незаконних вказівок керівництва УМП ГУНП не виконував.
Також зазначив, що відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Враховуючи наведене, дисциплінарна комісія дійшла висновку, зокрема, що старший оперуповноважений 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) УМП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_1 своїми діями дискредитував звання поліцейського; вчинені ним проступки самі по собі або у сукупності підривають довіру та авторитет Національної поліції України і їх працівників в очах громадськості і є несумісним із подальшим проходженням служби, що зумовлює застосування до поліцейського, який вчинив діяння, несумісне з посадою, найсуворішого типу стягнення звільнення зі служби.
На підставі висновків службового розслідування ГУНП в Дніпропетровській області прийняло наказ від 20.02.2024 №331к, відповідно до пункту 2 якого за порушення службової дисципліни, недотримання вимог пунктів 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, частини 1 статті 38 та частини 1 статті 42 Закону України «Про запобігання корупції», абзаців 2, 3, 6 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, пунктів 1, 6 розділу ІІ «Завдання та обов?язки» Посадової інструкції старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) УМП ГУНП, що виразилось у недотриманні під час виконання своїх службових повноважень вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, несумлінному, некомпетентному, нерезультативному і невідповідальному виконанні службових повноважень та професійних обов?язків, нескладані за період часу з 01.11.2023 по 29.01.2024 ініціативних рапортів щодо документування злочинної діяльності, розкриття злочинів, а також здійснення оперативних контактів (їх заведення), незаведені жодної справи оперативного обліку та наглядового провадження лінії роботи (довідка від 29.01.2024 №4/6-222), тобто вчинені в умовах воєнного стану дій несумісних з вимогами, що пред?являються до професійних та моральних якостей поліцейського та, як наслідок, підривають довіру до нього, як до носія влади та до поліції в цілому, застосовано до старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) управління міграційної поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 (0151225) дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.
Наказом від 29.02.2024 №230 о/с ГУНП в Дніпропетровській області відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Позивач, вважаючи накази №331к від 20.02.2024 та №230 о/с від 29.02.2024, протиправними, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) встановлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
За визначенням статті 3 Закону №580-VIII у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
У частині 1 статті 18 Закону №580-VIII передбачені обов`язки поліцейського зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частиною 1 ст. 59 Закону №580-VIII визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 №2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут) визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
У відповідності до ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейські виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижуючи честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.
Згідно з ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Відповідно до ст.12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Приписами ст.13 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до положень ст.14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до частини 7 статті 19 Дисциплінарного статуту у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Згідно з частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
У відповідності до пункту 3 статті 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України щодо виконання дисциплінарних стягнень - дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.
Підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту види дисциплінарних стягнень застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Звільнення зі служби в поліції є найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни та є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, має бути грубе порушення службової дисципліни, встановлене внаслідок ретельного службового розслідування та підтверджене належним доказами.
Відповідно до ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Пунктом 1 розділу 2 Порядку №893 передбачено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Приписами п.п.2 та 3 розділу 4 Порядку №893 визначено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; брати участь у розгляді справи на відкритому засіданні дисциплінарної комісії; користуватися правничою допомогою, послугами представника.
Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.
Відповідно до пункту 1 розділу 5 Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Згідно з п. 4 розділу 5 Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
На підставі п. 1 Розділу 6 Порядку №893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
У разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Із аналізу наведеного законодавства, можна дійти висновку, що всі наведені обставини та мотиви, які стосуються вчинення дисциплінарного проступку саме позивачем повинні були бути перевірені дисциплінарною комісією шляхом зібрання відповідних доказів, які в обов`язковому порядку слід було відобразити у вступній, описовій та резолютивній частинах відповідного висновку службового розслідування.
При цьому, слід зазначити, що обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення.
Водночас реалізація таких повноважень здійснюється суб`єктом накладення дисциплінарного стягнення з певними обмеженнями.
А отже, приймаючи рішення про обрання конкретного виду дисциплінарного стягнення, у цьому випадку, застосовуючи до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, що є найсуворішим та крайнім заходом дисциплінарного впливу, суб`єкт його накладення повинен врахувати (окрім тяжкості проступку, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини), обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків, наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи (поліцейського), щодо якої призначене службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню, а також його співмірності (пропорційності) характеру, обставинам та наслідкам вчиненого проступку.
Разом з тим, Висновок службового розслідування від 20.02.2024 та оспорюваний пункт 2 наказу №331к від 20.02.2024 наведених обставин тяжкості проступку (пом`якшуючі та обтяжуючі обставини), обставини, за яких його скоєно, попередню поведінку особи, її ставлення до виконання посадових обов`язків) його співмірності (пропорційності) характеру, обставинам та наслідкам вчиненого проступку на порушення досліджених вимог Дисциплінарного статуту та Порядку №893 не містять.
Також як видно зі змісту згаданого Висновку службового розслідування від 20.02.2024 у ньому зазначено, що позивач діючих дисциплінарних стягнень не має, за місцем проходження служби характеризується позитивно, проте, такі обставини, встановлені Порядком №893 як пом`якшувальні, при визначенні ступеню вини позивача відповідачем не враховані, згаданий Висновок не містить таких аргументів, що призвело до застосування до позивача крайнього заходу дисциплінарного впливу (звільнення зі служби в поліції).
Крім того, як свідчить зміст Висновку службового розслідування від 20.02.2024 та зміст оспорюваного пункту 2 наказу №331к від 20.02.2024, підставою для застосування до позивача як поліцейського дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є порушення позивачем службової дисципліни, що виразилося у недотриманні під час виконання своїх службових повноважень вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, несумлінному, некомпетентному, нерезультативному і невідповідальному виконанні службових повноважень та професійних обов?язків, нескладані за період часу з 01.11.2023 по 29.01.2024 ініціативних рапортів щодо документування злочинної діяльності, розкриття злочинів, а також здійснення оперативних контактів (їх заведення), незаведені жодної справи оперативного обліку та наглядового провадження лінії роботи.
Разом з тим, суд звертає увагу на те, що розділом ІІ «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) УМП ГУНП не передбачено такого обов`язку як складання будь-яких ініціативних рапортів.
Більш того, суд вважає за необхідне зазначити, що твердження відповідача відносно того, що позивачем за період часу з 01.11.2023 по 29.01.2024 не було розкрито злочинів, не було здійснено оперативних контактів (їх заведення), не було заведено жодної справи оперативного обліку та наглядового провадження лінії роботи, є взагалі неприйнятними, оскільки не можуть беззаперечно свідчити про порушення службової дисципліни позивачем, а тим більше бути підставою для застосування до останнього найсуворішого та крайнього заходу дисциплінарного впливу.
За викладених обставин та враховуючи проаналізовані матеріали службового розслідування від 20.02.2024, що покладені в основу притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення його зі служби в поліції, суд робить висновок, що фактично, дисциплінарною комісією взагалі не досліджувалися обставини вчинення позивачем дисциплінарного проступку, що не відповідає вимогам ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту, якою передбачено, що дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.
Разом з тим, додані до матеріалів службового розслідування докази та зазначені у Висновку службового розслідування від 20.02.2024 обставини містять лише загальні й невмотивовані твердження.
Критерії обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень вимагають як врахування ним обставин, які є обов`язковими в силу закону (встановлення факту порушення поліцейським вимог закону, що може бути підставою для дисциплінарної відповідальності), так і інших обставин, які мають значення для конкретної справи. Для цього суб`єкт владних повноважень має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, перевірити всі обставини, на яких ґрунтується його рішення з урахуванням того, що обов`язок по наданню доказів вчинення поліцейським дисциплінарного проступку покладено на відповідача як суб`єкта владних повноважень, виходячи з вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на викладене суд робить висновок про те, що застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватися на припущеннях або недоведених фактах, а при прийнятті рішень суб`єкт владних повноважень повинен уникати невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.
Наведена правова позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у його постановах від 20.05.2021 у справі №420/2916/20, від 20.07.2023 у справі №620/4675/22, яка є обов`язковою для застосування у подібних правовідносинах за приписами ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
При цьому, слід зазначити, що згідно з вимогами ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Отже, з огляду на викладене, суд робить висновок, що нез`ясування всіх обставин та недослідження дисциплінарною комісією у рамках службового розслідування обставин, які зазначені судом (тяжкість проступку, співмірність виявленого проступку із застосованим видом дисциплінарного стягнення, обставини, що пом`якшують та обтяжують ступінь відповідальності та інше) суперечать приписам ст. 19 Дисциплінарного статуту та Порядку №893, а також і наведеній статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та наведеній судовій практиці Європейського суду з прав людини.
З огляду на викладене, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, а також звільнення позивача зі служби в поліції за вказаними оспорюваними наказами є протиправним, оскільки відбулося без дотримання приписів ст. 19 Дисциплінарного статуту та Порядку №893, а відповідно, такі накази у оспорюваній частині підлягають визнанню судом протиправними та скасуванню.
З огляду на те, що судом у ході судового розгляду цієї справи встановлено протиправність оспорюваних наказів у наведеній частині, позовні вимоги позивача щодо поновлення його на посаді, з якої позивача було звільнено, також підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При цьому, закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в ч. 1 ст. 235, ст. 240-1 Кодексу законів про працю України, а відтак, встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.
Отже, враховуючи те, що звільнення позивача із займаної посади відбулося без законної на те підстави, суд робить висновок, що позовна вимога позивача про поновлення його на посаді підлягає задоволенню.
Також, підлягають частковому задоволенню і позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період не з 29.02.2024 (вказаний день є останнім оплачуваним робочим днем позивача згідно з ч. 3 ст. 77 Закону №580 та Порядку №260), а з 01.03.2024 по 31.05.2024 включно, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оплату праці» №108/95-ВР від 24.03.1995 порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При вирішенні позовних вимог позивача про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, суд виходить із того, що при обчисленні належної до виплати суми застосовуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок № 100).
Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.
Останнім абзацом пункту 8 Порядку №100 встановлено, що середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.
У відповідності до пункту 2 Порядку №100 встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Також у відповідності до вимог Порядку №260 від 06.04.2016, який є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює питання нарахування та виплати грошового забезпечення поліцейських, встановлено, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місця їх служби.
Зміст вказаної довідки щодо визначеного у ньому розміру грошового забезпечення ні позивачем, ні його представником у ході судового розгляду справи не оспорювалися.
Із наданих суду документів встановлено, що період вимушеного прогулу - з 01.03.2024 по 31.05.2024 (дата ухвалення судового рішення), становить 92 календарних дні.
Також у відповідності до вимог п. 6 ч. 1 ст. 244 Кодексу адміністративного судочинства України під час ухвалення рішення, суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.
За приписами п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 371 наведеного Кодексу, передбачено, що негайно виконуються рішення, зокрема, щодо присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.
Виходячи з наведених вимог, слід допустити негайне виконання цього судового рішення в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць згідно з вимогами ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України.
Беручи до уваги викладене, позовна заява підлягає задоволенню частково.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08.07.2011 року №3474-VI «Про судовий збір», але разом з тим сплатив судовий збір у загальному розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 04.04.2024.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №3474-VI сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:
1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;
2) повернення заяви або скарги;
3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;
4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);
5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.
Тож, відсутні правові підстави для вирішення судом питання про повернення позивачу сплаченого судового збору у наведеному порядку та із зазначених підстав, оскільки позивач сплатив судовий збір помилково, за відсутності обов`язку щодо його сплати.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,
Визнати протиправним та скасувати пункт 2 наказу №331к від 20.02.2024 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських УМП ГУНП», яким було застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції до старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) управління міграційної поліції ГУНП капітана поліції ОСОБА_1 .
Визнати протиправним та скасувати наказ №230 о/с від 29.02.2024 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «По особовому складу» в частині звільнення ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України).
Поновити ОСОБА_1 (0151225) на посаді старшого оперуповноваженого 4-го відділу (боротьби з сексуальною експлуатацією) управління міграційної поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 01.03.2024.
Допустити негайне виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення на його користь грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський