Справа № 460/3230/24
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2024-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2024 року м. Рівне №460/3230/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕНАТОРАВТО"
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Сенаторавто" (далі по тексту Позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці (далі по тексту Відповідач) про коригування митної вартості товарів від 05.01.2024 №UА204000/2024/000001/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.01.2024 №UА204000/2024/000002.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він надав з метою митного оформлення товарів до митниці митну декларацію №24UA06U9 від 22.12.2023, в якій обрав основний метод визначення митної вартості товару за ціною контракту та подав документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару відповідно до вимог, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що, в свою чергу, виключало можливість витребування митницею у декларанта додаткових документів у розумінні приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу України. Відповідачем після проведення митного огляду було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UA204000/2023/000262 від 28.12.2023р., керуючись при цьому рішенням про визначення коду товару згідно УКТЗЕД за №КТ-UA-2023 від 28.12.2023р. На дане рішення щодо визначення товару було надано додатково лист відправника товару про те, що їм помилково у митній декларації було зазначено код товару та просить вважати вірним код товару . Даний лист надавався митному органу, проте не був взятий останнім до уваги. Після отримання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення до митного оформлення відповідачу було надано нову митну декларацію від 29.12.2023р. №23UA6U5, вартість товару визначена за основним методом. Після витребування додаткових документів митним органом, позивач надав наявні в нього документи. Однак, незважаючи на всі надані документи, які підтверджують митну вартість товару саме за основним першим методом за ціною контракту, відповідачем визначено митну вартість товарів за шостим резервним методом. Позивач зауважує, що зазначена в митній декларації митна вартість товарів у повній мірі співпадає з митною вартістю товарів, що відображена у документах, поданих відповідно до статті 53 Митного кодексу України, які у повній мірі підтверджують розмір заявленої митної вартості товару за ціною контракту. Натомість, всі вказані зауваження митниці носять формальний характер та не свідчать про дійсну наявність розбіжностей, а надані позивачем документи, повною мірою підтверджують числові значення складових митної вартості. Таким чином, не погоджуючись з Рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів та Карткою відмови в прийнятті митної декларації позивач звернувся з цим позовом до суду для захисту своїх порушених прав. Просить суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 28.03.2024 позовну заяву залишено без руху та запропоновано усунути недоліки шляхом подання до суду доказів доплати судового збору у розмірі 1816,00грн.

28.03.2024 через систему «Електронний суд» позивачем подано заяву на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, до якої долучені докази про сплату судового збору в розмірі 1816,00грн.

Ухвалою суду від 02.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву (а.с.193-199). На обґрунтування заперечення зазначає, що при проведенні у відповідності до положень статті 54 МК України контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею встановлено наявність в документах розбіжностей. За наявними даними, неможливо підтвердити числові значення заявленої декларантом митної вартості за першим основним методом, у зв`язку з чим і було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом. Вищевказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення недостовірних відомостей стосовно вартості товарів. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Сенаторавто" та Dongguan Benson Avtomobile Glass Co., LTD укладено контракт купівлі-продажу №24/06/2020-SA від 24.06.2020, за яким здійснюються поставки скла автомобільного в асортименті з логотипом SAFEGLASS (а.с.60-67).

За вказаним контрактом позивачем з метою пропуску на митну територію України товарів 22.12.2023 було подано до Рівненської митниці для митного оформлення митну декларацію №23UA 06U9.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу його визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи: зовнішньоекономічний Контракт купівлі-продажу №24/06/2020-SA від 24.06.2020 р.; комерційний інвойс № DG-EE-WKL230501D від 10.10.2023 року; пакувальний лист до інвойсу № DG-EE-WKL230501D від 10.10.2023 року; коносамент UTRUST23100311 від 15.10.2023 року; транспортна накладна №46682 від 14.10.2023 року; сертифікат № С23754Е287760322 від 20.10.2023 року; довідку про транспортні витрати ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» за №012/9/23 від 12.12.2023 року; договір про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів за № К від 02.10.2023 року; рахунок на оплату від ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» за № 754 від 12.12.2023 року; договір про надання послуг митного брокера № 011123 від 01.11.2023 року; банківський протокол про оплату № 209 від 04.12.2023 року. У поданій митній декларації №23UA06U9 від 22.12.2023р. митна вартість товару визначена позивачем за ціною Контракту (основний метод).

Після проведення митного огляду, Рівненською митницею було винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA204000/2023/000262 від 28.12.2023 року, керуючись рішенням про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД за № КТ-UA-2023 від 28.12.2023 року. На дане рішення щодо визначення коду товару, до митниці було надано лист від відправника товару з поясненням про те, що відправник DONGGUAN BENSON AUTOMOBILE GLASS CO.LTD помилково зазначив коди товарів у позиціях митної декларації країни відправлення за № 62241579, та просить вважати вірним код товару (а.с.157, 158), проте митним органом дане пояснення не було взято до уваги. Після отримання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA204000/2023/000262 від 28.12.2023 року, для митного оформлення випуску чи пропуску товарів, до Рівненської митниці Державної митної служби України, уповноваженою особою подано нову митну декларацію від 29.12.2023 року № 23UA76U5 на цей же товар.

У відповідь на запит Рівненської митниці від 05.01.2024 року щодо надання/пред`явлення додаткових документів, для оформлення за митною декларацією №23UA76U5, позивачем надано пояснення б/н від 05.01.2024 року та додатково надіслано до митного органу додаткові документи. В подальшому було здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним). Внаслідок цього Рівненською митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2024/000001/2 від 05.01.2024 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2024/000002 від 05.01.2024 року.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI (далі - Конвенція), Митним кодексом України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631 (далі - Порядок № 631).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У частинах другій, третій, п`ятій статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Прямо передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до пп. 4.5.10 п. 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Згідно з пунктом 1 частини четвертою, частинами п`ятою та шостою статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 55 МК України декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2)ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

Вирішуючи спір по суті, суд ураховує, що згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відповідно до частини 1 статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями частини 3 статті 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Таким чином Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Суд зауважує, що законом чітко визначено умови, за яких у контролюючого органу виникає право на витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, митний орган зобов`язаний навести конкретні обставини, що викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Так, Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, пункту 36, від 01.07.2003, яке відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Водночас, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені Митним кодексом України. Ненадання певних документів з передбаченого переліку може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Витребування додаткових документів є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Доводи відповідача про неможливість використання, як документу, що підтверджує заявлену митну вартість товару, експертного висновку Житомирської торгово-промислової палати №В-4 від 02.01.2024р. (а.с.140-142), оскільки такий висновок ґрунтується на інформації про те, що ринкова вартість продукції відповідає її контрактній ціні, але разом з тим на сторінці 2 Висновку зазначається діапазон цін щодо аналогічних товарів, верхня межа якого значно перевищує ціни за інвойсом від 10.10.2023 №DG-EE-WKL230501D не визнаються судом як обґрунтовані підстави прийняття спірного рішення.

Відповідно до п.2 ст.11 Закону України "Про торгово-промислові палати", методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України. Водночас, вказаний висновок чинний та ніким не скасований, а тому інформація вказана у ньому могла б бути використана відповідачем при здійсненні митного оформлення.

Щодо порту відвантаження.

Посилання митного органу на те, що відповідно до пункту 2.1 Контракту від 24.06.2020 №24/06/2020-SA (далі Контракт), поставка продукції буде відбуватися по цінам, вказаних в проформах інвойсах для кожної партії товару, які подані неналежної якості. Разом з тим, митий орган зазначає, що на 2 сторінці наданої проформи-інвойсу від 06.09.2023 №DG-EE-WKL230601 зазначена ціна на умовах поставки FOB Shenzhen, що не кореспондується з відомостями, що зазначені у інвойсі від 10.10.2023 № DG-EEWKL230501D та суперечать умовам оплати, що зазначені у пункті 4.1 Контракту. Зокрема, у наданій проформі-інвойсі DG-EE-WKL230601D ціна товарів зазначена на умовах поставки FOB Shenzhen, що не відповідає відомостям інвойсу DG-EE-WKL230501D, де ціни на товари зазначені на умовах поставки FOB Yantian.

Умовами Зовнішньоекономічного контракту передбачено, що умови поставки Товару здійснюються згідно Інкотермс 2010, зазначаються у інвойсі і можуть бути при необхідності змінені сторонами.

06 вересня 2023 року постачальником товару було виставлено Позивачу проформу інвойс №DG-EE-WKL230601, якою погоджено поставку товару на умовах поставки FOB Shenzen, умови оплати.

10 жовтня 2023 року постачальником товару було виставлено Позивачу комерційний інвойс №DG-EE-WKL230601D1, яким остаточно погодили поставку оцінюваного товару. Даним комерційним інвойсом було погоджено умови поставки FOB Yantian, порт завантаження Yantian. Тобто, сторони погодили, що поставка оцінюваного товару буде здійснена на цих умовах FOB Yantian.

Натомість слід зазначити, що окрім комерційного інвойсу, позивачем було надано документи, які підтверджують, що поставка товару була здійснена саме на цих умовах: експортна митна декларація, коносамент, пакувальний лист, специфікація. Цих документів було достатньо для підтвердження того, що товар було відправлено з порту Yantian.

Водночас слід зазначити, що неподання декларантом додаткової угоди про зміни умов поставки за умови, що Позивачем було надано достатньо документів, які підтверджують поставу товару на умовах FOB Yantian, не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.

Також, слід зазначити, що у МД 23UA06U9 від 22.12.2023р. (МД яку було відмовлено) та в оформленій МД № 23UA76U5 позивач вказав умови поставки FOB Yantian. Тому, в наданих документів відсутні будь - які розбіжності щодо порту відвантаження товару.

Посилання митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів на те, що до митного оформлення не надано експортну декларацію не відповідає дійсності.

Відносно даного зауваження суд зазначає наступне. При митному оформленні товару уповноваженою особою до Рівненської митниці було подано митну декларацію від 22.12.2023 року № 23UA60U9, разом з даною митною декларацією надавалася і копія митної декларації країни відправлення (з її перекладом) за №62241579 від 11.10.2023 року. Підтвердженням даного факту являється перелік поданих документів, зазначених у картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення за № UA204000/2023/000262 від 28.12.2023 року, виданою Рівненською митницею.

Посилання митного органу на те, що супровідний документ Т1 від 04.12.2023 року № 23PL322080NS6BL9/1 не містить вартісних характеристик товару, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Додатково наданий до митного органу супровідний документ Т1 від 04.12.2023 року № 23PL322080NS6BL9/1 містить відомості, які співпадають з відомостями, зазначені у пакувальному листі від 10.10.2023 до інвойсу № DG-EE-WKL230501D від 10.10.2023 року, а саме: вага вантажу 25500 кг., номер контейнера НОМЕР_1 , номер інвойсу - DG-EE-WKL230501D від 10.10.2023 року, що дає можливість вважати, що даний транзитний документ ідентифікує партію поставленого товару, а не зазначення вартості товару у даному документі не є підставою для підняття митної вартості поставленого товару.

Відповідачем зазначається, що умови оплати товарів, що зазначені у інвойсі від 10.10.2023 № DG-EE-WKL230501D, суперечать умовам оплати, що зазначені у п. 4.1 Контракту.

З даного приводу суд зазначає наступне. Відповідно до п. 4.1. Контракту №24/06/2020-SA від 24.06.2020 Покупець вносить 40% в якості передоплати, 60% відповідно накладної протягом 7 днів 100% платежів від загальної суми рахунку. Згідно Доповнення №2 від 03.07.2020, що є невід`ємною частиною до Контракту №24/06/2020-SA від 24.06.2020, Покупець вносить 40% як передоплату, 60% протягом 60 днів після отримання коносамента 100% платежів від загальної суми рахунку. Умовою оплати за товар зазначено у інвойсі від 10.10.2023 № DG-EE-WKL230501D є 100 % оплата протягом 60 днів з моменту отримання коносаменту. Коносамент №UTRUST23100311 було видано/отримано 15.10.2023 року та відповідно до умов Контракту/Доповнення №2 та умов інвойсу - остаточна сума та 100% розрахунок було проведено 04.12.2023 року. Претензій чи будь-яких інших доказів щодо несвоєчасного розрахунку позивача із вантажовідправником митним органом до суду не надано. Отже, будь яких порушень зі сторони Позивача стосовно терміну оплати за товар, судом не встановлено.

У винесеному Рішенні про коригування митної вартості товарів, митний орган зазначає, що платежі за банківським платіжним документом від 04.12.2023 № MUR:209 не кореспондується із ціною товару, що зазначена у інвойсі від 10.10.2023 № DG-EE-WKL230501D. Рахунок та адреса платника ТОВ «СЕНАТОРАВТО», що зазначені в банківському платіжному документі від 04.12.2023 № MUR:209 відрізняються від відомостей, що зазначені у пункті 11 Контракту. Крім того, банківський платіжний документ від 04.12.2023 № MUR:209 належним чином не завірений (відсутня печатка та підпис працівника банку). Щодо того, що сума платежу за банківським платіжним документом від 04.2.2023 № MUR:209 не кореспондується із ціною товару, що зазначена у інвойсі від 10.10.2023 № DG-EE-WKL230501D суд зазначає наступне. До митного органу було надано роз`яснення Продавця Dongguan Benson Automobile Glass Co., LTD (лист від 02.01.2024 року, який разом з перекладом долучено до позовної заяви, а.с.155-156). Далі, у наданих банківських платіжних дорученнях № 209JBKLNC від 04.12.2023 року, зокрема і в №188JBKLN9 від 19.09.2023 року, № 192JBKLN9 від 22.09.2023 року, які сформовані через інтернет-банкінг, наявні відповідні печатки банку та підпис надавача платіжних послуг. В банківських протоколах про оплату №MUR 209 від 04.12.2023 р., та №MUR188 від 19.09.2023, №MUR 192 від 22.09.2023, що являються невід`ємними частинами до відповідних платіжних інструкцій не повинні мати ніяких підписів та печаток банку, в них детально зазначено усі реквізити призначення платежу та банківські реквізити платника. Банківські реквізити платника - «Покупця ТОВ «СЕНАТОРАВТО», що зазначені в банківських платіжках та відповідних банківських протоколах про оплату за товар відповідають банківським реквізитам, що зазначені в Доповненні № 3 від 30.11.2021 року, яке являється невід`ємною частиною до Контракту №24/06/2020-SA від 24.06.2020 року. Крім того суд зазначає, що вимоги до SWIFT-повідомлень встановлені в міжнародному стандарті затвердженому у ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 року № 258. Згідно цих стандартів мають бути обов`язково заповнені поля, а також обов`язково має бути зазначений код відправлення. У наданих позивачем платіжних документів SWIFT міститься посилання на Зовнішньоекономічний контракт, зазначено дату операції, суму операції у валюті долар США та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення. Тобто, надані платіжні доручення SWIFT містять усі реквізити, які вимагаються ДСТУ ISO 15022-2:2004 «Цінні папери. Схема повідомлень. Словник полів даних. Частина 1. Правила та настанови щодо побудови полів даних і повідомлень», затверджені наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 15.11.2004 року № 258. Водночас, чинним законодавством не передбачено проставлення банківської печатки на SWIFT повідомленні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 826/9719/16.

Крім того, претензій щодо неотримання коштів продавцем на адресу позивача не надходило. Про належність та достатність повідомлень системи SWIFT (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunications), як доказів здійснення операції з переведення іноземної валюти зазначив Верховний Суд у постанові від 27 червня 2019 року (справа №826/9719/16, провадження №К/9901/16498/18).

Митний орган у Рішенні про коригування митної вартості посилається на те, що рахунок на оплату від 12.12.2023 №754 та подана до митного оформлення декларація митної вартості мають різні відомості щодо складових митної вартості, а саме: у рахунку на оплату від 12.12.2023 №754 наявні відомості щодо навантажувально-розвантажувальних робіт у порту, які відсутні у декларації митної вартості. Суд зазначає, що в рахунку на оплату №754 від 12.12.2023 року наявні відомості щодо навантажувально-розвантажувальних робіт у порту за межами митної території України в сумі 14748,64 грн. (рядок 2), у довідці про транспортні витрати №012/9/23 від 12.12.2023 зазначено локальні витрати за межами митної території України: ПРР в порту складають 14748,64грн. без ПДВ. Проте уповноваженою особою не зазначено окремо вартість даної послуги в декларації митної вартості. У декларації митної вартості уповноваженою особою було зазначено загальну вартість наданих послуг ТОВ «Інтернешнл Карго Сервіс Ейч.Ді» відповідно до рахунку № 754 від 12.12.2023 року в загальній сумі 112458,38 грн. Тому зазначене митним органом твердження не може бути підставою для підняття митної вартості товару.

У додатково наданій додатковій згоді від 02.10.2023 р. б/н до Договору транспортно-експедиторських послуг від 02.10.2023 року №К021023-48 відомості про надані послуги не кореспондуються з відомостями, що зазначені у рахунку на оплату від 12.12.2023 №754. Дане зауваження являється недоречним. Так як і в додатковій згоді від 02.10.2023р. б/н до Договору транспортно-експедиторських послуг від 02.10.2023 року №К021023-48 так і в рахунку № 754 від 12.12.2023 року зазначені одні й ті ж види послуг, а саме: вартість доставки морським транспортом, перевезення залізничним транспортом, локальні витрати, автоперевезення дані послуги мають лише різне звучання в назві, що зазначено у документах. При цьому вид наданих послуг не змінюється. Згідно додаткової згоди від 02.10.2023 р. б/н зазначено, що ціна послуг може змінюватися.

Відповідач зазначає, що у додатково наданих прибуткових накладних № 57, 67,70 наявні різні ціни на ті ж самі артикули товарів. Дане зауваження суд відхиляє, оскільки як і в наданих до митного органу прибуткових накладних, так і в проформі інвойсі № DG-EE-WKL230601 від 06.09.2023, комерційному інвойсі № DG-EE-WKL230501D від 10.10.2023 та прайс листі від 01.09.2023 року зазначено однакові ціни на ідентичні товари (порівняння цін на ідентичний товар наведено у позовній заяві ст.13-14).

За приписами частини 1 статті 59 Митного кодексу України у разі, якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 МК, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Відповідно до частини 2 статті 59 Митного кодексу України при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. За умовами частини 4 статті 59 Митного кодексу України ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. Крім того, необхідно зазначити, що відповідач повинен був навести конкретну інформацію та критерії, за якими він порівнював відповідний товар з тим, який був імпортований позивачем (період постачання, країну відправлення, умови поставки тощо), однак вказані відомості відповідачем у рішенні не наведені.

За викладених обставин, застосування відомостей щодо вартості ідентичних товарів, які були ввезені на підставі МД від 09.10.2023 № 23UA72U3 -1,64 дол. США /кг, та МД від 09.10.2023 № 23UA8U3- 3,86 дол. США/ кг є таким, що порушує вимоги ст. 59 Митного кодексу України. Відповідно до постанови Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 12 березня 2018 року по справі 809/4367/15, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Слід зазначити, що у 2023 році ТОВ «СЕНАТОРАВТО» було придбано у компанії «Dongguan Benson Automobile Glass Co.,Ltd» аналогічний товар скло автомобільне багатошарове безпечне (триплекс), яке за розміром і форматом готове до використання у моторних транспортних засобах, вагою 50574 кг. Дану партію товару було розмитнено за основним методом, згідно з даними Контракту та вартості товару, зазначеній в інвойсі, про що свідчить МД від 09.10.2023 № 23UA72U3. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Між тим, оскаржуване Рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України. Наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення Позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. Обставина про наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами. Отже, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано Позивачем, розмитнювався раніше іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 справа №815/6827/17, від 22.04.2019 справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 справа №815/3400/17.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Також, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Водночас, у разі здійснення коригування митної вартості, у рішенні про коригування митний орган обов`язково повинен зазначити докладну інформацію та джерела, які ним використовувалися при визначенні митної вартості за відповідним методом. Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.03.2018 по справі № 809/4367/15.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що визначені Конституцією та законами України вимоги до дій і рішень суб`єктів владних повноважень, які є важливими гарантіями дотримання прав особи, не були дотримані відповідачем.

Таким чином, відповідачем як суб`єктом владних повноважень також не доведено суду, обґрунтованість прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів від 05.01.2024 №UА204000/2024/000001/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.01.2024 №UА204000/2024/000002

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, під час розгляду справи суд встановив відсутність належних доказів та обґрунтованих підстав у відповідача для прийняття спірного рішення та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити в повному обсязі.

Перевіряючи всі доводи обох сторін, суд також приймає до уваги правову позицію ЄСПЛ, викладену в рішенні від 21.01.1999 р. по справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», відповідно до якої «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем при подачі до суду позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, про що свідчать платіжна інструкція №1307 від 19.03.2024 (а.с.25) та судовий збір у розмірі 1816,80 грн. №1319 від 28.03.2024 (а.с.187).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням задоволення позову, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з Рівненської митниці сплаченого судового збору у сумі 4844,80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати рішення Рівненської митниці про коригування митної вартості товарів від 05.01.2024 №204000/2024/000001/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 05.01.2024 №UА204000/2024/000002.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці (вул.Соборна, 104, м.Рівне, 33028, Рівненська область) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Сенаторавто" (вул. Бойчука Михайла 43 офіс 5, м.Київ, 01103, Україна, ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 4844,8 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 травня 2024 року

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "СЕНАТОРАВТО" (вул. Бойчука Михайла, 43, офіс 5,м. Київ,01014, ЄДРПОУ/РНОКПП 38284012)

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, буд. 104,м. Рівне, Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Суддя С.М. Дуляницька