Справа № 160/7577/24
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2024-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2024 рокуСправа №160/7577/24
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В. розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 , відповідач), в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023, з урахуванням фактично виплачених сум;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
Ухвалою суду від 27.03.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .
« 19.09.2023 солдат ОСОБА_1 отримав вогнепальне осколкове сліпе поранення правого стегна з наявністю стороннього тіла.
За обставин: 19.09.2023, військовослужбовець содат, розвідник-сапер 3 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення ВЧ НОМЕР_1 , під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_1 при веденні оборонного бою внаслідок ураження за допомогою скиду вибухового пристрою з квадрокоптера отримав поранення.
Отримане поранення солдата ОСОБА_1 є наслідком військової агресії зі сторони збройних сил російської федерації, під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_1 , оскільки всі його зусилля спрямування на досягнення службової мети.
Умислу на вчинення самокаліцтва з метою ухилення від виконання службових обов`язків військової служби не виявлено.
Поранення солдата ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини. Військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). Факти, які б підтверджували перебування солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння під час проведення службового розслідування не виявлено.».
Згідно з наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 07.10.2023 №284 солдат ОСОБА_2 колишній розвідник-сапер 3 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення, що знаходиться в розпорядженні командира ВЧ НОМЕР_1 , призначений на посаду старшого бойового медика 9 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення, ВОС-879978А шпк «сержант», вважається таким, що справи та посаду з 07.10.2023 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Встановлено оклад за посадою (за 7 тарифним розрядом) 3000,00 грн на місяць та наказано виплачувати щомісячну премію за особистий внесок в загальні результати служби в розмірі 600% місячного грошового забезпечення та надбавку за особливості проходження служби в мінімальному розмірі - 87,8% від посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років.
09.01.2024 представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив, зокрема, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду у збільшеному до 100 000 грн розмірі згідно з Постановою № 168 від 28.02.2022 пропорційно періоду перебування на стаціонарному лікуванні з 19.09.2023 по 20.09.2023, та з 22.09.2023 по 04.10.2023.
28.01.2024 ВЧ НОМЕР_1 надано відповідь за вх. 1561, з якої вбачається, що 19.09.2023 під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_1 ОСОБА_1 був уражений скидом вибухового пристрою з квадрокоптера, внаслідок чого отримав поранення. Питання перерахунку додаткової винагороди було порушено перед командуванням військової частини, проте в ході з`ясування всіх обставин та фактів встановлено, що ОСОБА_1 самовільно залишив частину 23.12.2023. З метою вирішення даного питання в досудовому порядку командуванням ВЧ НОМЕР_1 запропоновано повернутися військовослужбовцю до тимчасового місцезнаходження військової частини, після чого подати рапорт на ім`я командира військової частини по команді з комплектом встановленим порядком завірених підтверджуючих медичних висновків. Вказаний рапорт буде розглянуто та погоджено у періоди, що підлягають перерахунку пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках по реабілітації відповідно дням перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустках по реабілітації відповідно до висновків військово-лікарської комісії після тяжкого поранення.
До матеріалів справи долучено витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.12.2023 №365, згідно з яким солдат ОСОБА_1 , старший бойовий медик 9 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення вважається безпідставно відсутнім з 23.12.2023. Відповідно до абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку №260 припинено всі види виплат грошового, продовольчого, речового та інших видів забезпечення з часу відсутності на службі без поважних причин.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не нараховано та виплачено додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023.
Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача стосовно ненарахування та невиплати йому додаткової винагороди у відповідності до пункту першого Постанови №168 у період з 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023 протиправною, звернувся з цим позовом до суду.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини 2 статі 1-2 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з частиною 1 статті 9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частиною 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Згідно з абзацом 1 пункту 1-2 Постанови №168 в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин, установлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Абзацом 3 пункту 1-2 Постанови №168 в редакції, чинній на час дії спірних правовідносин, установлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
З аналізу наведених норм Постанови №168 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. При цьому, Постанова №168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується винагорода.
Крім цього, суд звертає увагу, що згідно з пунктом 9 Порядку №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
До матеріалів справи долучено витяг з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.12.2023 №365, згідно з яким солдат ОСОБА_1 , старший бойовий медик 9 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення 1 загону спеціального призначення вважається безпідставно відсутнім з 23.12.2023. Відповідно до абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку №260 припинено всі види виплат грошового, продовольчого, речового та інших видів забезпечення з часу відсутності на службі без поважних причин.
Згідно з витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 10.01.2024 №67 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_1 » 23.12.2023 під час перевірки особового складу 3 роти спеціального призначення загону 1 спеціального призначення, розташованого в АДРЕСА_2 , було виявлено факт відсутності військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата ОСОБА_1 . В діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України.
Відповідач зазначає, що позивачу припинено всі види виплат грошового, продовольчого, речового та інших видів забезпечення з часу відсутності на службі без поважних причин. Командуванням ВЧ НОМЕР_1 запропоновано повернутися військовослужбовцю до тимчасового місцезнаходження військової частини, після чого подати рапорт на ім`я командира військової частини по команді з комплектом встановленим порядком завірених підтверджуючих медичних висновків.
З цього приводу суд зазначає таке.
Матеріалами справи підтверджено, що у період з 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023 ОСОБА_1 перебував на лікуванні внаслідок ураження за допомогою скиду вибухового пристрою з квадрокоптера отримав поранення. Отримане поранення солдата ОСОБА_1 є наслідком військової агресії зі сторони збройних сил російської федерації, під час виконання бойового завдання в районі АДРЕСА_1 , оскільки всі його зусилля спрямування на досягнення службової мети. Поранення солдата ОСОБА_1 пов`язані із захистом Батьківщини. Військовослужбовець перебував в засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет). Факти, які б підтверджували перебування солдата ОСОБА_1 в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння під час проведення службового розслідування не виявлено.
Отже, за вищевказаний період позивачу мала бути нарахована додаткова винагорода згідно з Постановою №168.
Згідно з пунктом 15 Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується за час відсутності на службі без поважних причин одну добу і більше.
Військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
За приписами абзаців 1-5 частини 2 статті 24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Підставою для призупинення військової служби є отримання військовою частиною письмового повідомлення правоохоронного органу про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення (витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань).
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Суд зауважує, що позовні вимоги не стосуються періоду самовільного залишення служби ОСОБА_2 (з 25.12.2023), тому посилання відповідача пункт 15 Порядку №260 є не доречними, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, які є предметом спору у цій справі, позивач перебував на лікування внаслідок поранення, пов`язаного пов`язані із захистом Батьківщини.
Разом з цим, суд також зазначає, що відповідачем до відзиву долучено копію наказу командира ВЧ НОМЕР_1 від 07.10.2023 №284, з якого випливає, що ОСОБА_2 вважався таким, що з 07.10.2023 прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Суд зазначає, що в цей час позивачу мала бути нарахована додаткова винагорода, передбачена Постановою №168, за спірні у цій справі періоди.
Отже, за спірний період з 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023 позивач мав право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168.
За викладених обставин, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності ВЧ НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
З метою ефективного захисту порушених прав позивача, слід зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI «Про судовий збір», а у матеріалах справи відсутні докази понесення ним інших судових витрат, розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_4 ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 19.09.2023 по 20.09.2023, з 22.09.2023 по 04.10.2023, з урахуванням фактично виплачених сум.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар